ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/6493/18                                                                    

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2020 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Гайворонського В.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, суддя Бояринцева М.А., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Албат» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Албат» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.01.2018 року №00000901402 та від 12.04.2018 року №0003921402.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.04.2018 ркоу №0003921402. В іншій частині позову відмовлено.
31 жовтня 2019 року до суду надійшла заява від ТОВ «Албат» про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20  000 грн.
12 грудня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено додаткове рішення про стягнення на користь ТОВ «Албат» судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10  000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінян ДФС у м. Києві.
Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки жодна із сторін не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, колегія суддів вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження. 
Відповідно до частини 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складів протягом 10 днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Із матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2019 року до суду надійшла заява від ТОВ «Албат» про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу. До заяви було додано пакет документів щодо понесених витрат, зокрема угоди, акт, платіжне доручення, рахунки, виписку по рахунку.
Суму судових витрат позивач визначив у 20  000 грн відповідно до умов договору про надання  правничої допомоги від 05 квітня 2018 року, акту приймання-передачі наданої правничої допомоги згідно зазначеного договору  від 18 жовтня 2019 року.
Задовольняючи заяву частково суд першої інстанції зазначив, що позивач надав належні докази сплати коштів за надання правничої допомоги, зокрема платіжні доручення, проте в порушення ч.4 ст. 134 КАС України не надав детального описку робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення  розміру витрат, що не дає можливості перевірити обгрунтованість  таких витрат  та визначити чи є вони пропорційними  відносно  предмету позову.
Колегія суддів погоджується з такими доводами суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом ст. 139 КАС України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових депатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі стороан зробтить про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що між позивачем та адвокатським бюро «Духницького» 18.10.2019 року підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги у якому зазначено надані послуги. Сторони погодили, що вартість послуг складає 20  000 грн.
Як доказ оплати послуг позивачем надано платіжні доручення №2151 від 10.08.2018 року, від 05.11.2018 року №2375 та виписки по рахунку.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем надано докази про сплату витрат на правничому допомогу у розмірі 20  000 грн, тобто у тому розмірі, що був узгоджений  сторонами договору.
Також суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом, а тому з огляду на часткове задоволення позовних вимог слід  визначити суму витрат на правничу допомогу в розмірі 10  000 грн. 
Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається з рахунків №02/18 від 10.08.2018 та №03/18 від 05.11.2018 року видом проведення робіт визначено: оплата гонорару (частини) про надання правової  допомоги за договором №02-ПД про надання правничої допомоги від 05.04.2018 року; представництво в Окружном у адміністративному суді м. Києва, справа №826/6493/18.
Таким чином, зазначені документи свідчать про те, що правнича допомога адвокатом надавалась за довором, що був укладений  з позивачем та в рамках даної адміністративної справи, а доводи відповідача про відсутність доказів сплати коштів саме у даній справі колегія суддів вважає хибними.
Колегія суддів звертає увагу, що при  визначенні розміру судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також, врахував, що позов задоволено частково.
Зазначена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу, яка  підлягає стягненню, визначена судом першої інстанції з дотриманнмм вимог ст. ст. 134, 139 КАС України, є пропорційною  предмету спору, а тому підстав для її зменшення або ж відмови у стягненні таких витрат колегія суддів не вбачає.
Щодо строків подання заяви про стягнення витрат, то сторони зазначеного питання не оспорювали і в апеляційній скарзі відповідач не надавав своїх пояснень і обгрунтувань з приводу даної обставини.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.