УХВАЛА        
 
10 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 175/1895/18
провадження № 61-2678ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                            Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2020 року в справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, однак належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого                    приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною A. B. 31 липня 2007 року за реєстровим № 1585.
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області задоволено.
Звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, «Будинок побуту 1-А», цегла, загальною площею 623,3 кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 в (два «в») на земельній ділянці               1830 кв.м, що є предметом іпотеки за договором іпотеки                                        № 11395452000/1, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу                                             Бондар І. М. 18 вересня 2008 року, переданого в забезпечення кредитного договору споживчого кредиту № 11395452000                         ОСОБА_2 , що належить останньому на підставі договору                      купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу                                       Козіною A. B. 31 липня 2007 року за реєстровим № 1585, незареєстрованого за останнім згідно чинного законодавства                               (в Державному реєстрі прав власності, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) та зареєстрованому в реєстрі прав власності за державою в особі Міністерства аграрної політики України, в господарському в державного підприємства Навчально-дослідного господарства «Самарський».
 
Не погодившись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від                 18 вересня 2018 року.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявникові.
 
У лютому 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від                   03 січня 2020 року.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року слід відмовити з таких підстав.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Оскарження ухвал апеляційного суду щодо залишення апеляційної скарги без руху, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
 
Крім того, в резолютивній частині ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року зазначено, що вона не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від                       09 грудня 2019 року слід відмовити.
 
Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2020 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. 
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.  
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
                                                        
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року в справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку відмовити.
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2020 року.
Витребувати з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області справу № 175/1895/18 за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї                      документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                    В. С. Жданова