Справа № 589/3653/18 
Номер провадження 22-ц/816/212/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

06 лютого 2020 року        	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача – Орлова І.В.,
суддів: Собини О.І., Левченко Т.А.,
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2019 року (суддя Литвинко Т.В., повне рішення складено 31 жовтня 2019 року) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

29 серпня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») звернулось з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення 25338,15 гривень заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 жовтня 2015 року з відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий. Скориставшись кредитними коштами,  ОСОБА_1  не виконав зобов`язання із вчасного їх повернення, внаслідок чого станом на 29 липня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 25338,15 гривень, яка складається з 10919,17 гривень боргу по тілу кредиту, 5108,21 гривень боргу по процентам за користування кредитом, 7628 гривень пені, 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1182,77 гривень процентної складової штрафу.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» 10919,17 гривень заборгованості та 759,31 гривень судового збору.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині незадоволених вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд, встановивши обставини укладення кредитного договору, використання позичальником кредитних коштів та їх неповернення банку, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення боргу по процентам за користування цими коштами та неустойки за порушення умов договору. Відмовивши у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та поставив під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення боргу по тілу кредиту у розмірі 10919,17 гривень не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з доводами апеляційної скарги не погоджується, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначена згода позичальника, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписом у Анкеті-заяві відповідач також засвідчив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а.с. 8).
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані (а.с. 9, 10-24).
Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2015 року станом на 29 липня 2018 року становить 25338,15 гривень та складається з 10919,17 гривень боргу по тілу кредиту, 5108,21 гривень боргу по процентам за користування кредитом, 7628 гривень пені, 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1182,77 гривень процентної складової штрафу (а.с. 5-7).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення боргу по процентам, пені та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що у Анкеті-заяві позичальника відсутні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитом, комісії та відповідальності за порушення умов договору, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині. Також суд вказав, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме з вказаними документами відповідач ознайомився, розумів їх зміст і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву.
Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції правильними з огляду на наступне.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції враховував висновки щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини у даній справі, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Так, судом правильно встановлено, що у Анкеті-заяві позичальника від 30 жовтня 2015 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), тобто сторонами кредитного договору плата за користування кредитом у виді процентів та відповідальність за прострочення виконання зобов`язань не обумовлені, а доказів на підтвердження зворотного позивачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надані. Зокрема, не доведено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, на які послався банк як на підставу для задоволення позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними у момент підписання Анкети-заяви.
Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом. Позивач не надав суду доказів, що редакція Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку діяла на момент підписання Анкети-заяви позичальником.
Отже, за відсутності конкретних запропонованих відповідачу Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відсутності у підписаній відповідачем Анкеті-заяві умов про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені і штрафу за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладення з відповідачем кредитного договору.
У зв`язку з викладеним не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення боргу по процентам, пені та штрафу.
Решта доводів скарги щодо грубого порушення судом основоположних норм банківського кредитування, фінансової стабільності банку предмету спору не стосуються, а тому не розглядаються.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2019 року в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови – 06 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач -         І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко