Ухвала
 
25 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа №461/2516/16-ц
провадження №61-23377ск19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність головних державних виконавців Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г. І., Медведєва О. В.,
ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року в указаній вище справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, а саме надання відповідної довідки суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, докази з приводу недотримання судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Заявником вимоги ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 січня 2020 року виконано.
У заяві, поданій заявником, порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року отримано  власноруч у приміщенні суду 21 листопада 2019 року, про що надано письмові докази.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон України № 460-IX) установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року), розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню. 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX), для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати із Галицького районного суду м. Львова цивільну справу №461/2516/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність головних державних виконавців Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г. І., Медведєва О. В.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя                                                                                                    В. С. Висоцька