ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2020 р.           Справа№ 902/862/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Корсака В.А. 
          Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників сторін:
від позивача-1: Бубенцов М.М.
від позивача-2: Буцко О.В.
від позивача-3: Бубенцов М.М.
від відповідача: Дроботенко Ю.О., Твердохліб І.Ю.
від третьої особи-1: Бубенцов М.М.
від третьої особи-2: не з`явився
від прокуратури: Довбищук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю “Вастон”
на рішення господарського суду Київської області від 28.12.2015 (повний текст складено 04.01.2016) у справі №902/862/15 (суддя Бабкіна В.М.) 
за позовом Військової прокуратури Дарницького гарнізону в особі: 1) Міністерства оборони України, 2) Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, 3) Військової частини НОМЕР_1 
до     Товариства з обмеженою відповідальністю “Вастон”
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -   Військової частини НОМЕР_2 МО України,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -  Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарант Ойл Групп”
про    визнання договору таким, що припинив свою дію, витребування майна та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2015 року Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вастон" (далі - ТОВ "Вастон"), в якому просив:

1)            визнати договір оренди технологічного обладнання складу паливно-мастильних матеріалів  № 43 від 22.04.2005 таким, що припинив свою дію;

2)           витребувати з користування ТОВ "Вастон" орендоване у Військової частини НОМЕР_1 майно, яке було передано відповідно до умов договору оренди технологічного обладнання складу паливно-мастильних матеріалів № 43 від 22.04.2005 на загальну суму 89  135, 00 грн.;

3)           зобов`язати ТОВ "Вастон" повернути Військовій частині НОМЕР_1 за актом приймання-передачі майно, набуте на підставі акта приймання-передачі від 22.04.2005.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що незважаючи на неодноразові повідомлення Військовою частиною НОМЕР_1 ТОВ "Вастон" про припинення дії договору, останній безпідставно користується майном та не повертає його Військовій частині НОМЕР_1 . Прокурор зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 не вчиняла будь-яких дій з приводу пролонгації договору. При цьому, на виконання пункту 10.6 договору та згідно із  статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  командуванням Військової частини НОМЕР_1 вживалися заходи для попередження ТОВ "Вастон" про закінчення строку дії договору та зазначалося про намір використовувати технологічне обладнання складу ПММ у власних потребах.

Короткий зміст судових рішень у справі та мотиви їх прийняття.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 14.07.2015, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 у справі № 902/862/15, матеріали цієї справи передано за підсудністю до господарського суду Київської області.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.12.2015 позовні вимоги у справі № 902/862/15 задоволено повністю. Визнано таким, що припинив свою дію, Договір № 43 від 22.04.2005, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ "Вастон". Витребувано з користування у ТОВ "Вастон" орендоване у Військової частини НОМЕР_1 майно, яке було передано відповідно до умов Договору № 43 від 22.04.2005, а саме: військове майно, яке входить в експлуатаційний комплект складу паливно-мастильних матеріалів - задвижка ДУ-80 - 18 шт., задвижка ДУ-100 - 134 шт., задвижка ДУ-150-3 шт., труба ПСТ-100 - 94 шт., труба ПСТ-150-6 шт., труба (діаметр) -80 - 1 шт., стояк наливний - 3 шт., запірний кран - 3 шт., резервуар Р-60 - 20 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 7 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 10 шт., насос АСВН-80 в зборі (насос, електродвигун) - 6 шт., лічильник ЛЖ-100-4 шт., перехідні містки (зі сходами) ширина 0,55 мм - 143 м/п, ФГН-60 (корпус) 6 шт., перепускний клапан - 3 шт., світильники герметичні - 5 шт., прожектори - 4 шт., стовпи електроосвітлення, залізобетонні - 4 шт., огорожа з колючого дроту - 5000 м/п, ворота металеві з 2 хвіртками - 6 шт., плити ПАГ-14 - 20 шт., розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Соцмістечко (в/містечко № 1), на загальну суму 89 135,00 грн. Зобов`язано ТОВ "Вастон" повернути Військовій частині НОМЕР_1 орендоване майно, яке було передано відповідно до умов Договору № 43 від 22.04.2005, а саме: військове майно, яке входить в експлуатаційний комплект складу паливно-мастильних матеріалів - задвижка ДУ-80 - 18 шт., задвижка ДУ-100 - 134 шт., задвижка ДУ-150-3 шт., труба ПСТ-100 - 94 шт., труба ПСТ-150-6 шт., труба (діаметр)-80 - 1 шт., стояк наливний - 3 шт., запірний кран - 3 шт., резервуар Р-60 - 20 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 7 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 10 шт., насос АСВН-80 в зборі (насос, електродвигун) - 6 шт., лічильник ЛЖ-100-4 шт., перехідні містки (зі сходами) ширина 0,55 мм - 143 м/п, ФГН-60 (корпус) 6 шт., перепускний клапан - 3 шт., світильники герметичні - 5 шт., прожектори - 4 шт., стовпи електроосвітлення, залізобетонні - 4 шт., огорожа з колючого дроту - 5000 м/п, ворота металеві з 2 хвіртками - 6 шт., плити ПАГ-14 - 20 шт., розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Соцмістечко (в/містечко № 1), на загальну суму 89 135,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Військовою частиною НОМЕР_1 вживалися заходи щодо повідомлення ТОВ "Вастон" про припинення дії договору оренди, як до закінчення його строку, так і протягом місяця після закінчення строку дії договору, зокрема направлялися відповідні повідомлення 03.04.2015, 29.04.2015, 30.04.2015. При цьому, судове рішення обґрунтовано посиланням на ст.ст. 530,626,629,759,785,795 Цивільного кодексу України, ст.ст. 283,291, Господарського кодексу України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Дана справа розглядалась у судах апеляційної і касаційної інстанції неодноразово. 

Останньою постановою Верховного Суду 21.10.2019 за результатами розгляду  касаційних скарг Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 у справі №902/862/15, якою ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову, скасовано, справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Підставою для скасування зазначеної постанови суду апеляційної інстанції став висновок Верховного Суду про порушення норм процесуального права, яке полягало в неповному дослідженні судом усіх доказів та неповному встановленні тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, а також у ненаданні їм належної правової оцінки.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд виходив із таких висновків: 

- судом апеляційної інстанції не враховано, що пунктами 6.6 та 10.6 Додаткової угоди №6 від 15.05.2009 врегульовано різні за юридичною природою правовідносини. Так, пункт 6.6. Договору визначає переважне право орендаря на продовження троку дії Договору, тоді як пунктом 10.6 визначено порядок пролонгації договору на той самий строк і на тих самих умовах;

- оскільки положення пункту 10.6 пов`язують можливість подовження строку дії Договору з “неотриманням“ повідомлення від однієї із сторін  (в тому числі орендодавця) чи Органу управління майном про припинення Договору, апеляційному, господарському суду необхідно було достеменно проаналізувати та установити наявність або відсутність волевиявлення Орендодавця щодо підстав припинення Договору та обставини неотримання ТОВ "Вастон" повідомлень про припинення дії Договору. Апеляційному суду необхідно було дати оцінку обставинам, які зумовили неотримання ТОВ "Вастон" повідомлень про припинення дії Договору та установити, чи не ухилявся Орендар від отримання зазначених повідомлень;

- апеляційному господарському суду при новому розгляді необхідно проаналізувати зміст повідомлень про припинення дії Договору, які направлялися Військовою частиною НОМЕР_1 ;

- при цьому, судом апеляційної інстанції належно не досліджено докази у справі, зокрема, докази відправлення 30.04.2015 на юридичну адресу орендаря заяви позивача №350/133/30/209пс від 28.04.2015 про припинення Договору оренди №43 від 22.04.2005 та довідку поштового повідомлення про повернення поштового відправлення за заявою адресата; 

- судом апеляційної інстанції не взято до уваги зміст постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 у справі №5011-65/10455-2012, яким було встановлено, що до договору оренди №43 сторони уклали додаткові угоди, а саме: додаткову угоду №5 від 11.02.2009 та додаткову угоду №7 від 01.07.2009, а також встановлено, що строк дії договору оренди №43 продовжено до 22.04.2015, оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 не виконані вимоги пункту 10.6 договору в редакції від 22.04.2005 без змін, внесених додатковою угодою № 6 від 15.05.2009.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

ТОВ "Вастон" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 28.12.2015 у справі №902/862/15 повністю, з таких підстав.

Відповідач зазначає, що він не був присутнім в судовому засіданні, на якому було ухвалено рішення у даній справі, а тому вважає, що його не належним чином повідомлено про час та місце розгляду даної справи.

Прокурором було змінено предмет позову після початку розгляду справи по суті, що скаржник вважає порушенням ст.22 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла з 06.11.1991 до 15.12.2017). 

На думку скаржника, судом першої інстанції було неправомірно визнано договір оренди № 43 від 22.04.2005 таким, що припинив свою дію на підставі письмового повідомлення відповідача про намір припинити дію договору зі сторони орендодавця. Відповідна позовна вимога є встановлення факту, що має юридичне значення і не може бути предметом розгляду у господарському суді.  Водночас, суд не звернув увагу на те, що у справі не бере участь орган уповноважений на розпорядження військовим майном переданим на умовах договору оренди – власник майна. 

Також судом першої інстанції не враховано, що наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин виключає можливість пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння.

22.01.2020 до суду надійшли письмові пояснення від відповідача з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.10.2019, які залучені до матеріалів справи і враховані судом.

Узагальнений доводи та заперечення інших учасників справи (доводи, викладені у відзивах та запереченнях на апеляційну скаргу).

Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника з огляду на таке.

Виходячи з ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії договору. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 12.05.2009 у справі № 2-30/392-2008. 

Орендодавцем неодноразово направлялися орендареві листи про припинення дії договору оренди № 43 від 22.04.2005 у зв`язку з відсутністю наміру продовжувати дію цього договору. Отже, орендодавець скористався своїм правом та належним чином і у передбачений вимогами Закону період відмовив орендареві (висловив свої заперечення) у продовженні спірного договору.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 02.07.2019 у справі №906/742/18, від 03.04.2018 у справі №916/310/17, від 13.06.2018 у справі №909/442/17, та аналогічну судову практику Верховного Суду України, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України зазначає, що оскільки станом на дату закінчення строку дії договору оренди (станом на 22.04.2015) і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця (шляхом надсилання численних листів, заяв, які наведені вище) щодо продовження дії договору на новий строк, отже, дія договору припинилась. 

На думку Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України волевиявлення орендодавця відносно припинення договору в зв`язку з закінченням його строку дії та небажання продовжувати орендні відносини підтверджена матеріалами справи, тому   просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення у даній справі залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Також, із відзивом на апеляційну скаргу звернулась Військова частина А 2215, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на вжиття всіх можливих заходів (в т.ч. направлення листів) щодо повідомлення орендаря – ТОВ «Вастон» про припинення дії договору та обізнаність останнього про відсутність наміру продовжувати дію договору, тому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення у даній справі залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017  ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 №475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №902/862/15 за апеляційною скаргою ТОВ "Вастон" передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2019 справу №902/862/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача)    Ходаківської І.П., суддів: Корсака В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 в зазначеному складі колегії суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Вастон” на рішення господарського суду Київської області від 28.12.2015 у справі №902/862/15 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 18.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 розгляд справи було відкладено на 22.01.2020.

В судовому засіданні 22.01.2020 представники скаржника підтримали апеляційну скаргу і просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні 22.01.2020 представники інших учасників справи заперечили проти задоволення апеляційної скарги відповідача і просили суд залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін, як законне та обґрунтоване. 

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Гарант Ойл Групп” в судове засідання 22.01.2020 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу  України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанцій, визначення відповідно до них правовідносин.

Місцевим господарським судом встановлено і судом апеляційної інстанції перевірено, що 22.04.2005 між Військовою частиною НОМЕР_1 (орендодавцем) та ТОВ "Вастон" (орендарем) було укладено договір оренди технологічного обладнання складу паливно-мастильних матеріалів № 43.

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає на підставі дозволу № 153/148/540 від 29.09.2003 начальника служби пального Головного командування ВПС ЗСУ полковника Односталко В.С. в строкове оплатне користування обладнання та резервуарний парк, які входять в експлуатаційний комплект складу ПММ, розміщені за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Соцмістечко та знаходяться на балансі Військової частини НОМЕР_1 , вартість яких визначена згідно з актом експертної оцінки і становить (без ПДВ) станом на 31.01.2005 - 89 135,00 грн, ПДВ - 17 827,00 грн.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

В пунктах 2.5, 2.6 Договору передбачено, що у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно до порядку, встановленого при передачі майна орендарю за цим договором. Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Договір укладений строком на 5 років і діє з 22.04.2005 до 22.04.2010 включно (пункт 10.1 Договору).

Згідно з актом приймання-передачі військового майна, яке входить в експлуатаційний комплект складу паливно-мастильних матеріалів від 22.04.2005, Військовою частиною НОМЕР_1 було передано в оренду ТОВ "Вастон", на виконання умов Договору, наступне майно: задвижка ДУ-80 - 18 шт., задвижка ДУ-100 - 134 шт., задвижка ДУ-150-3 шт., труба ПСТ-100 - 94 шт., труба ПСТ-150-6 шт., труба (діаметр) - 80 - 1 шт., стояк наливний - 3 шт., запірний кран - 3 шт., резервуар Р-60 - 20 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 7 шт., резервуар Р-50 - 3 шт., резервуар Р-50 - 10 шт., насос АСВН-80 в зборі (насос, електродвигун) - 6 шт., лічильник ЛЖ-100-4 шт., перехідні містки (зі сходами) ширина 0,55 мм - 143 м/п, ФГН-60 (корпус) - 6 шт., перепускний клапан - 3 шт., світильники герметичні - 5 шт., прожектори - 4 шт., стовпи електроосвітлення, залізобетонні - 4 шт., огорожа з колючого дроту - 5000 м/п, ворота металеві з 2 хвіртками - 6 шт., плити ПАГ-14 - 20 шт.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 у справі №5011-65/10455-2012 за позовом заступника Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до ТОВ «Вастон» про припинення договору оренди та повернення майна було встановлено, що від Військової частини НОМЕР_1 на адресу ТОВ "Вастон" протягом одного місяця, передбаченого пунктом 10.6 Договору, у період з 22.03.2010 до 22.04.2010 листи з пропозицією про припинення договірних відносин по Договору не надходили, а відтак цей договір вважається продовженим до 22.04.2015.

Факти, встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 у справі №5011-65/10455-2012 мають преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі та не потребують повторного доказування (згідно ст. 35 ГПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017).

Разом з цим, у межах даної справи місцевим господарським судом встановлено, що  03.04.2015 (до закінчення дії Договору) Військовою частиною А 2215 цінним листом з описом вкладення було направлено повідомлення (попередження) №    350/133/30/137пс від 01.04.2015 про припинення Договору за попереднім місцем реєстрації ТОВ "Вастон" (м. Київ, вул. Борщагівська, 143, кв. 23), поштове відправлення № 0830201495809. Згідно з роздруківкою з офіційного сайту "Укрпошта" дане повідомлення не було вручено під час доставки та було повернуто за зворотною адресою, а 13.06.2015 було вручено відправнику – позивачу-3 (т.1, а.с. 205-207).

29.04.2015 (після закінчення дії Договору оренди) Військовою частиною А 2215 цінним листом з описом вкладення було направлено заяву №    350/133/30/209пс про припинення Договору за попереднім місцем реєстрації ТОВ "Вастон" (м. Київ, вул. Борщагівська, 143, кв. 23), поштове відправлення №    0830201474631. Згідно з роздруківкою з офіційного сайту „Укрпошта" (т. 1, а. с. 212) цей лист не було вручено під час доставки та було повернуто за зворотною адресою, а 03.06.2015 було вручено відправнику – позивачу-3.

30.04.2015 Військовою частиною А 2215 цінним листом з описом вкладення на адресу відповідача за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) було направлено заяву № 350/133/30/209пс від 28.04.2015 про припинення Договору оренди №43 від 22.04.2005, поштове відправлення №    0830201474658. Як вбачається з матеріалів справи дане повідомлення не було вручено ТОВ „Вастон" та було повернуто відправнику – позивачу-3 (т. 1, а.с. 168-170, 203).

Пунктом 10.6 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Отже, наведені обставини вказують на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 , як орендодавцем, вживалися заходи щодо повідомлення орендаря – ТОВ "Вастон" про припинення договору оренди як до закінчення строку дії договору, так і протягом місяця після закінчення строку його дії. 

02.06.2016 ТОВ "Вастон" до матеріалів цієї справи було долучено Додаткову угоду № 6 до Договору, оригінал якої надавався для проведення судових експертиз.

За результатами проведення судової експертизи, експертами у висновках № 10385/10386/16-32/10387/16-33 від 11.10.2016 та № 14872/16-34 від 03.02.2017 було надано відповідь на поставлені питання та, зокрема, зазначено наступне:
"1. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку "Командир військової частини НОМЕР_1 Полковник" графи "Орендодавець" Додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 до Договору, що укладена від імені Військової частини НОМЕР_1 в особі командира полковника ОСОБА_1 та ТОВ "Нафто-Комерц" в особі генерального директора Одинокової Г.І. - виконаний рукописним способом без попередньо технічної підготовки та технічних засобів";
"2. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку "Командир військової частини НОМЕР_1 Полковник" графи "Орендодавець" Додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 до Договору, що укладена від імені Військової частини НОМЕР_1 в особі командира полковника ОСОБА_1 та ТОВ "Нафто-Комерц" в особі генерального директора ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_1 ";
"3. Відтиск гербової печатки від імені Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на Додатковій угоді № 6 від 15.05.2009 до Договору нанесений гербовою печаткою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження";
"4. Відтиск гербової печатки від імені Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, який міститься на Додатковій угоді № 6 від 15.05.2009 до Договору, нанесений у той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, які містяться у наказах №№ 766-787 командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, датованих 23.09.2009 - 05.10.2009, підшитих у справі № 3 том № 6 Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на аркушах під порядковими номерами 238-280, згідно з наданими до Інституту для порівняльного дослідження вільним зразками відтисків печатки від імені Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України".

Крім того, в порядку експертної ініціативи, судовим експертом було також зазначено наступне: "Друкований текст першої сторінки додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 до Договору виконаний тонером чорного кольору на монохромному знакосинтезуючому пристрої (принтері) з лазерною технологією друку з наступною термічною обробкою аркушу з друкованим текстом. Для виготовлення Додаткової угоди №6 від 15.05.2009 до Договору був застосований монтаж, а саме: на зворотному боці аркушу, на якому уже містилися восьмий і дев`ятий пункти, реквізити сторін, відтиски печаток і підписи, і який був другим аркушем іншого документу, а зворотній бік якого не містив тексту, був нанесений друкований текст першої сторінки з наступною термічною обробкою додрукованого тексту".

Також, до матеріалів справи залучена заява в.о. помічника командира з правової роботи з 2003 по 2009 рр. – ОСОБА_3 адресована Київському апеляційному господарському суду (т.3, а.с.107), якою він повідомив, що копія Додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 до Договору оренди № 43 від 22.04.2005 є підробкою, оскільки такий документ він не готував, не візував і не погоджував.

В подальшому, з метою установлення обставин, які були зазначені судовим експертом у порядку експертної ініціативи, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 у справі № 902/862/15 було призначено додаткову судову експертизу, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

За результатами проведеної центром МВС України додаткової судової експертизи, судовим експертом у висновку №19/8-4/142/СЕ/17 від 07.07.2017 було зазначено наступне:

"1. Питання "Чи виготовлені (виконані) фрагменти документа (зокрема, перша та друга сторінки Додаткової угоди № 6 від 15.05.2009) у різний час" не вирішувалось у зв`язку з тим, що на даний час в Експертній службі МВС України відсутні атестовані судові експерти за напрямком визначення абсолютної давності виготовлення документу за його реквізитами (виконаними за допомогою друкуючого пристрою та фарбовими матеріалами кулькових та гелевих ручок)";
"2. У Додатковій угоді № 6 від 15.05.2009 до Договору наносилися спочатку друкований текст, другим штрихи підписів, виконаних від імені Д . В. Філатов, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , " ОСОБА_6 ", відбиток гербової печатки з друкованим текстом всередині "Міністерство оборони України * Код 08081802 * Військова частина НОМЕР_1 " та відбиток печатки з друкованим текстом всередині "Україна * Товариство з обмеженою відповідальністю * м. Київ * "Нафто-Комерц" Ідентифікаційний код 25392930" - третіми";
"3. Вирішити питання "Чи належали перший та другий аркуш Додаткової угоди №    6 від 15.05.2009 визначеному документу (Додатковій угоді № 6 від 15.05.2009) або ж один із аркушів вказаної угоди був частиною іншого документу", не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю необхідного комплексу ознак";
"4. Будь-яких ознак, які б свідчили про наявність монтажу в Додатковій угоді № 6 від 15.05.2009 до Договору оренди №43 від 22.04.2005, не виявлено";
"5. Вирішити питання "В якій послідовності здійснювалось нанесення тексту на аркуші документу Додаткової угоди №6 від 15.05.2009" не виявилось можливим, у зв`язку з недостатнім комплексом ознак, які б свідчили про послідовність виконання";
"6. Вирішити питання "Чи виготовлена Додаткова угода №6 від 15.05.2009 на одному або різних принтерах (копіювальних апаратах, багатофункціональних пристроях)" не виявилось можливим, у зв`язку з недостатнім комплексом відображених у документі ознак".

З огляду на вказівку Верховного Суду, що міститься у постанові від 10.04.2018 у цій справі, щодо необхідності призначення проведення комплексної (почеркознавчої та технічної експертизи), ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі № 902/862/15 призначено комплексну судову експертизу, та зупинено провадження у справі до надання висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України за наслідком проведення комплексної судової експертизи.

У своїх поясненнях Військова частина НОМЕР_1 зазначила про неможливість надання оригіналу Додаткової угоди №6 від 15.05.2009 з огляду на її відсутність у Військовій частині НОМЕР_1 .

17.12.2018 супровідним листом від 06.12.2018 за №19327 (вх.№09.1-18/57/18 від 17.12.2018) повернуто від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України матеріали справи № 902/862/15 разом з повідомленням експерта про неможливість надання висновку експерта з судово-технічної експертизи документів у справі через відсутність оригіналу досліджуваного документу.

При цьому, зважаючи на пояснення ТОВ "Вастон" та підтвердження надсилання листом оригіналу додаткової угоди №6 від 15.05.2009 на адресу Київського апеляційного господарського суду, судом було проведено внутрішню перевірку.

За результатами проведеної внутрішньої перевірки Північним апеляційним господарським судом в матеріалах справи № 902/862/15 оригіналу Додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 виявлено не було, у сторін оригінал зазначеної Додаткової угоди також відсутній. За поясненнями ТОВ "Вастон" у нього наявна лише нотаріальна копія додаткової угоди. Оскільки для експертного дослідження документа необхідно надати оригінал досліджуваного документа, проведення судової експертизи Додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 не було можливим.

Обґрунтовуючи свій позов прокурор послався на те, що незважаючи на неодноразові повідомлення Військовою частиною НОМЕР_1 ТОВ "Вастон" про припинення дії договору, останній безпідставно користується майном та не повертає його Військовій частині НОМЕР_1 . Також прокурор зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 не вчиняла будь-яких дій з приводу пролонгації Договору. При цьому, на виконання пункту 10.6 договору та згідно із  статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  командуванням Військової частини НОМЕР_1 вживалися заходи для попередження ТОВ "Вастон" про закінчення строку дії Договору та зазначалося про намір використовувати технологічне обладнання складу ПММ у власних потребах.

Отже, причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання договору оренди технологічного обладнання складу паливно-мастильних матеріалів  № 43 від 22.04.2005 таким, що припинив свою дію та зобов`язання до вчинення дій щодо повернення майна з оренди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Укладений між сторонами договір оренди технологічного обладнання складу паливно-мастильних матеріалів  № 43 від 22.04.2005 за своїм змістом та правовою природою є договором оренди майна, який підпадає під правове регулювання норм  Глави 58 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України), § 5 Глави 30 Господарського кодексу України (далі за текстом – ГК України) та Закону України «Про оренду державного та комунального майна», одним із завданням якого є регулювання відносини оренди рухомого та нерухомого майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Згідно з ч. 1  ст. 759 ЦК України  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до  ст. 764 ЦК України  якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 1  статті 785 ЦК України  встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2  статті 291 ГК України, зокрема, встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина 2  статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 2  ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зазначена норма не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку встановленого законом.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/742/18, від 08.07.2019 у справі №906/739/18, від 13.08.2019 у справі №906/740/18, від 02.07.20109 у справі № 906/742/18.

На виконання вказівок Верховного Суду, наведених у постанові від 21.10.2019 у цій справі, обов`язковість яких встановлена ч. 1  ст. 316 ГПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017), суд апеляційної інстанції встановив таке.  

03.04.2015 (до закінчення договору № 43 від 22 квітня 2005 року) цінним листом з описом вкладення Військовою частиною НОМЕР_1 направлено повідомлення (попередження) №350/133/30/137пс від 01.04.2015 про припинення договору оренди № 43 від 22 квітня 2005 року за попереднім місцем реєстрації ТОВ «Вастон» (м. Київ, вул. Борщагівська, 143, кв. 23) - поштове відправлення №0830201495809. Цим листом повідомлено ТОВ «Вастон» про небажання (відсутність наміру) продовжувати дію договору, у зв`язку з необхідністю використання технологічного обладнання складу ПММ після закінчення терміну дії договору у власних потребах, а також зазначено, що заява про припинення договору № 43 від 22.04.2005 буде надіслана ТОВ «Вастон» у строки, встановлені ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.10.6 цього договору.

Згідно даних сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» відправлення за номером 0830201495809 не було вручено під час доставки та було повернуто за зворотною адресою відправнику 13.06.2015 об`єктом поштового зв`язку (т.1, а.с.207-208).

28.04.2015 проведена спроба вручення заяви про припинення договору №43 від 22 квітня 2005 року начальником ПММ Військової частини НОМЕР_1 представнику ТОВ «Вастон», начальнику складу паливно-мастильних матеріалів (ПММ) ТОВ «Вастон» Погребному Дмитру Івановичу, яка позитивного результату не дала - заява не вручена по причині відмови від її отримання вказаним представником ТОВ «Вастон», повноваження якого підтверджені залученою до матеріалів справи копією довіреності № 133/1 від 13.02.2015 (т.2, а.с.220).

29.04.2015 цінним листом з описом вкладення направлена заява №350/133/30/209пс від 28.04.2015 про припинення договору оренди №43 від 22 квітня 2005 року за попереднім місцем реєстрації ТОВ «Вастон» (м. Київ, вул. Борщагівська, 143, кв. 23) - поштове відправлення №0830201474631. Як вбачається зі змісту цієї заяви, згідно ч.2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та п. 6.10 вказаного договору, відповідача було повідомлено про небажання (відсутність наміру) продовжувати дію договору №43 від 22 квітня 2005 року у зв`язку з необхідністю використання технологічного обладнання складу ПММ у власних потребах (т.1., а.с.209).

Згідно даних сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» відправлення за номером 0830201474631 не було вручено під час доставки та було повернуто за зворотною адресою відправнику 03.06.2015 об`єктом поштового зв`язку (т.1, а.с.211-212).

30.04.2015 цінним листом з описом вкладення на адресу відповідача – ТОВ «Вастон» (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, 59-а, кв. 49) Військовою частиною НОМЕР_1 була направлена заява №350/133/30/209пс від 28.04.2015 про припинення договору оренди №43 від 22 квітня 2005 року (поштове відправлення №0830201474658). Цією заявою згідно ч.2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та п. 6.10 вказаного договору було повідомлено відповідача про небажання (відсутність наміру) продовжувати дію договору № 43 від 22 квітня 2005 року, у зв`язку з необхідністю використання технологічного обладнання складу ПММ у власних потребах (т.1, а.с.198).

Згідно даних сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» відправлення за номером №0830201474658 одержувачу не вручено (т.1., а.с.202-203). 

19.05.2015 проведена спроба повторного вручення заяви про припинення договору оренди №43 від 22 квітня 2005 року комісією військової частини НОМЕР_1 представнику ТОВ «Вастон», начальнику складу паливно-мастильних матеріалів (ПММ) ТОВ «Вастон» ОСОБА_7 , яка позитивного результату не дала - заява не вручена по причині відмови від її отримання вказаним представником ТОВ «Вастон», про що комісією Військової частини НОМЕР_1 складено Акт № 39 від 19.05.2015 (т.1, а.с.204). 

Отже, наведені обставини свідчать про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 , як орендодавцем, вживалися всі можливі заходи щодо повідомлення орендаря – ТОВ «Вастон» про припинення дії договору оренди як до закінчення строку дії договору, так і протягом місяця після закінчення строку його дії.   

Зі змісту ст.ст.  759,  763  і  764 ЦК України, ч. 2  ст. 291 ГК України, ч. 2 ст.  17  та ч.2 ст.  26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"  вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

В контексті зазначених правових норм про припинення договору оренди будь-якій із сторін достатньо заявити протягом місяця після закінчення терміну дії договору про свої наміри. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною що заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а передбачений лише обов`язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.  

Як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи факт направлення орендодавцем – Військовою частиною НОМЕР_1 орендарю – ТОВ «Вастон» листів із заявами про припинення договору оренди № 43 від 22.04.2005. При цьому, підставою припинення орендних правовідносин орендодавцем визначена необхідність використання майна у власних потребах. Відповідні листи надсилались на дві адреси за місцем реєстрації орендаря – ТОВ «Вастон», а саме: м. Київ, вул. Борщагівська, 143, кв. 23, яка зазначена у договорі №43 від 22.04.2005; 21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, 59-а, кв. 49.

Заперечення відповідача – ТОВ «Вастон» стосовно того, що він не отримував жодних повідомлень від орендодавця – Військової частини НОМЕР_1 про намір припинити дію договору (факт відправлення яких підтверджено належними доказами) колегія вважає безпідставними, оскільки у встановленому законом порядку орендодавцем вчинено зі свого боку правочин, спрямований на припинення правовідносин за договором оренди. Тому, враховуючи зафіксоване заперечення щодо продовження дії договору однієї із сторін - орендодавця, факт неотримання заяв орендодавця про припинення договору орендарем не є підставою для висновку про продовження дії договору оренди на той же строк і на тих самих умовах.

Матеріалами справи також підтверджується факт ухилення орендаря – ТОВ «Вастон» від отримання повідомлення, про що свідчить складений комісією Військової частини НОМЕР_1 Акт № 39 від 19.05.2015 (т.1, а.с.204), яким зафіксовано відмову в отриманні заяви про припинення договору оренди № 43 від 22.04.2015 представником ТОВ «Вастон» Погребним Д.І., повноваження якого підтверджуються залученою до матеріалів справи копією довіреності №133/1 від 13.02.2015, яка підписана генеральним директором ТОВ «Вастон» –  Присяжнюк В.М. (т.2, а.с.220).

Крім того, враховуючи приписи ч. 3 ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок», пп. 21 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 належним підтвердженням падання послуг поштового зв`язку може бути квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги. її вартість. Таким чином, факт надіслання листів може бути засвідчений документами, які свідчать про поштове відправлення, які оформлюються поштовим оператором. При цьому, наявність та момент проставлення відмітки отримувача рекомендованого відправлення не має безумовного значення, оскільки факт вручення залежить від дій самого отримувача, який може з незалежних від нього чи зі свідомих причин зволікати з отриманням листа.

Таким чином, «повідомлення» слід тлумачити як вчинення дій особою, що повідомляє. Чи дійшло повідомлення та коли саме - значення не має. Інший підхід може стимулювати недобросовісну поведінку адресатів з іншого боку, так як особа, що надсилає повідомлення, ніяк не може вплинути на його подальшу долю. Таким чином, прив`язка при тлумаченні закону до «отримання» повідомлення може порушити справедливий баланс інтересів сторін.

Факт надання і направлення заперечень орендодавця – Військової частини НОМЕР_1 щодо продовження договору як до закінчення строку договору, так і на дату закінчення строку договору, а також протягом одного місяця після закінчення дії договору із запереченнями щодо подальшого користування відповідачем орендованим майном, підтверджений належними доказами.

Отже, з огляду на фактичні обставини справи можна зробити висновок про те, що орендодавець висловив свої заперечення проти продовження договору на новий строк, що виразилося у його поведінці, вчиненій ним в активній однозначній формі, доведеній до відповідача шляхом надіслання вказаних листів, тобто орендодавцем за спірним правочином було у передбаченому чинним законодавством України порядку своєчасно висловлено свій намір щодо припинення з орендарем правовідносин, що виникли на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

При цьому, норми ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» мають диспозитивний характер, оскільки не вказують на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява має бути направлена однією зі сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 911/928/18, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17.

Отже, волевиявлення орендодавця відносно припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку його дії та необхідністю використання майна для власних потреб підтверджена матеріалами справи. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази вчинення орендодавцем будь-яких дій з приводу пролонгації договору.

В своїй постанові Верховний Суд від 21.10.2019 зазначив про необхідність врахування та надання правової оцінки додатковій угоді № 6 від 15.05.2009 до договору оренди № 43 від 22.04.2005.

Так, із залученої до матеріалів справи копії додаткової угоди №6 до договору оренди № 43 від 22.04.2005 (т.3, а.с.96) вбачається, що вона укладена між Військовою частиною НОМЕР_1 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафто-Комерц» (правонаступником якого є ТОВ «Вастон»), як орендарем.
          
В п. 1 цієї додаткової угоди зазначено, що: «Враховуючи те, що Орендодавець передав, на підставі погодження №3328/3/483 Начальника Центрального управління забезпечення ПММ Тилу Головного управління логістики Командування сил ЗС України від 22.09.2005 та Дозволу №153/148/540 начальника служби пального Головного командування ВПС України від 29.09.2003р., а Орендар прийняв в оренду технологічне обладнання, яке входить в експлуатаційний комплект складу ПММ № 2 (далі – склад ПММ № 2) розташованого за адресою Київська обл., м. Бориспіль, Соцмістечко (в/містечко №1) яке перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 , але не є власністю Орендодавця (далі - Майно) і використовується Орендарем на умовах Договору. З урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №5 від 11.02.2009 до Договору про зміну назви Орендаря (з ТОВ «Вастон» на ТОВ «Нафто-Комерц») та приймаючи до уваги, що Органом управління по орендованому Майну є Командування Повітряних Сил ЗС України – Військова частина НОМЕР_2 МО України Код ЄДРПОУ 24981451 (далі – Орган управління майном чи В/Ч А 0215) домовились внести Угодою зміни та доповнення у Договір».
          
В п. 2 додаткової угоди п. 6.6 Договору викладено у наступній редакції: "6.6. Після закінчення терміну дії Договору Орендар, якщо він належним чином виконує свої обов`язки за Договором має переважне право, за інших рівних умов, на придбання орендованого майна за залишковою вартістю та/або на продовження строку дії Договору на новий термін на тих самих умовах, крім випадку, якщо орендоване майно необхідне для потреб власника та органу, уповноваженого управляти цим майном. Враховуючи, що Органом управління орендованим Майном є В/Ч НОМЕР_2 МО України (далі Орган управління Майном) сторони дійшли згоди, що у разі, якщо за три місяці до спливу строку дії цього Договору до Орендаря не надійде повідомлення від власника та Органу управління майном, про неможливість продовження дії цього Договору у зв`язку з наміром використовувати це майно для потреб власника або про необхідність у Органу управління змінити умови Договору у зв`язку з такими намірами, то цей Договір вважається подовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором в момент його укладання. При цьому додаткового погодження у власника та Органу управління на продовження дії цього Договору не потребується, а отримання Орендарем від Органу управління такого повідомлення до чи після спливу встановленого Законом тримісячного терміну не буде мати правових наслідків".

В п. 3 додаткової угоди зазначено, що: «Враховуючи, що Орендодавець не є власником та Органом управління орендованим майном, Сторони дійшли згоди внести зміни до Договору з урахуванням змін до  Закону України "Про оренду державного і комунального майна", вказаних у пункті 1 цієї угоди та виклали пункт 10.6 Договору у наступній редакції: "10.6. У разі неотримання заяви однієї із сторін чи від Органу управління майном про припинення або про необхідність замінити цей Договір протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, Договір вважається подовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором в момент його укладання".

Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує посиланням на те, що укладаючи додаткову угоду № 6 від 15.05.2009 до договору оренди №43 від 22.04.2005 сторони фактично змінили порядок повідомлення орендаря про відсутність наміру продовжувати (поновлювати) договір у зв`язку з наміром використовувати це майно для потреб власника або про необхідність у органу управління змінити умови договору у зв`язку з такими намірами. На думку відповідача, саме Військова частина НОМЕР_2 , а не Військова частина НОМЕР_1 , є органом управління майном та була зобов`язана повідомити його про припинення договору оренди.

Такі заперечення колегією суддів відхиляються, оскільки Військова частина НОМЕР_2 не є ані стороною спірних договірних правовідносин, ані органом управління спірним майном. Майно, зазначене в Договорі № 43 від 22.04.2005 перебуває на бухгалтерському обліку Військової частини НОМЕР_1 . Наявність дозволів від 29.09.2003 № 153/148/540 начальника служби пального Головного командування ВПС ЗСУ полковника Односталко В.С. та від 22.04.2005 № 328/3116/443 начальника Центрального управління забезпечення ПММ тилу ГУ логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України Паленко М.О. (щодо надання дозволу Військовій частині НОМЕР_1 на укладення договору оренди з відповідачем) свідчить про те, що спірне майно перебуває в оперативному управлінні Військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Щодо посилання відповідача на те, що Військова частина НОМЕР_2 за умовами додаткової угоди № 6 від 15.05.2009 до договору оренди №43 від 22.04.2005 зобов`язана повідомляти орендаря (ТОВ «Вастон») про припинення договору, колегія суддів зазначає таке. 

Відповідно до ч. 1  ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2  ст. 14 ЦК України).

Відповідно до  ст. 511 ЦК України  зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. 

Під третьою особою у зобов`язанні слід розуміти учасника цивільних правовідносин, який не є стороною (боржником або кредитором) у зобов`язанні. Треті особи беруть участь у регресних зобов`язаннях, у зобов`язаннях на користь третьої особи, у зобов`язаннях, які виконуються замість боржника іншою особою тощо.

В ст. 511 ЦК України законодавець закріпив загальновідому презумпцію цивільного права про те, що зобов`язання як цивільно-правовий зв`язок між кредитором і боржником не може створювати обов`язку для третьої особи. 

Особливу роль зазначена норма відіграє для договірного права, оскільки вона прямо забороняє створення обов`язків сторонами договору для особи, яка не бере в ньому участі (особисто або через представників). Водночас, в цій статті встановлюється можливість сторін зобов`язання у випадках передбачених договором, створити для третьої особи певні права (мається на увазі договір на користь третьої особи).  

При цьому варто звернути увагу на те, що ЦК України не лише дає загальне визначення зобов`язання, але й визначає його засади. Зокрема, у ч. 3 ст.509 ЦК України зазначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки ці категорії названі серед загальних засад цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) можна зробити висновок, що у ЦК України зобов`язання розглядаються як результат реалізації цивільного законодавства.

З наведених вимог до зобов`язань випливають деякі їхні особливості, що мають безпосереднє практичне значення.

Так, ст. 511 ЦК України встановлює, що зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. Таке положення закону обумовлене тим, що встановлення обов`язків для третіх осіб, які не є учасниками зобов`язання, не відповідало б засадам справедливості, на яких мають ґрунтуватися зобов`язання. Тому не можна без згоди третьої особи покласти на неї обов`язок вчинити якусь дію або утриматися від вчинення такої дії. 

З огляду на наведене, колегія вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача про те, що саме Військова частина НОМЕР_2 зобов`язана повідомити відповідача про припинення договору оренди, оскільки вона не є учасником спірних договірних правовідносин.

Отже, встановивши на підставі аналізу сукупності поданих до матеріалів справи доказів: наявність заяв орендодавця про припинення договору як до закінчення строку дії договору, так і протягом місяця після закінчення строку його дії; припинення дії договору внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено; порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди    в зв`язку із закінченням терміну дії договору; а також враховуючи наведені законодавчі приписи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на проведення ним поліпшення орендованого майна колегія суддів зазначає, що це питання не стосується предмета даного судового спору і у випадку наявності спору між орендодавцем – Військовою частиною НОМЕР_1 та відповідачем, як орендарем, щодо відшкодування вартості поліпшень, останній не позбавлений права вирішити його в судовому порядку подавши до суду окремий позов.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на продовження дії договору у зв`язку з подальшою сплатою орендних платежів, адже сама по собі така сплата не є безумовною підставою для продовження дії договору оренди. Такі дії слід враховувати у сукупності з іншими діями сторін.
Колегією суддів також враховано, що з огляду на приписи    статті 9 Конституції України,    статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", частину 1 статті    3    і частину четверту статті    11 Господарського процесуального кодексу України    судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до    Конституції України, цього    Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право",    Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ    Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої        статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції"    Україна повністю визнає на своїй території дію приписів  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.
Водночас    статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"    (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям    Верховною Радою України Закону господарським судам    у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Судові витрати.

Відповідно до  ст. 129 ГПК України  витрати по сплаті судового збору за підсумками розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати за її подання покладаються судом на скаржника відповідно до вимог зазначеної статті.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.           Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вастон” залишити без задоволення. 

2.           Рішення господарського суду Київської області від 28.12.2015 у справі №902/862/15 залишити без змін.

3.           Матеріали справи №902/862/15 повернути до господарського суду Київської області.

4.          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
          
Повний текст судового рішення складено та підписано – 27.01.2020.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                С.В. Владимиренко