Дата документу 26.02.2020 Справа № 335/10127/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 335/10127/16 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Провадження №22-ц/807/895/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
26 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря 	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Бєлової А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу                                                    ОСОБА_1  на ухвалу Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Олени Анатоліївни на постанову від 18 лютого 2019 року про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні від 18.02.2019 року.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що на виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя територіального управління юстиції в Запорізькій області знаходиться виконавчий лист № 2-2341 від 05 березня 2007 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 03 жрвтня 2006 року про усунення першкод в користуванні земельною ділянкою S-4, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 та земельною ділянкою S-5, яка знаходиться у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом знесення самовільно побудованої прибудови, розташованої на земельній ділянці S-5 за рахунок ОСОБА_2 , та зесення паркану довжиною 2,81 м., розташованого на виході з земельної ділянки АДРЕСА_1 -4 на АДРЕСА_2 Ужгородську та відновлення хвіртки. Після смерті ОСОБА_3 замінео сторону виконавчого провадження на ОСОБА_1 . Державним виконавцем винесено постанову від 18 лютого 2019 року про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні. Приймаючи цю постанову державний виконавець не врахував, що питання, які виникають під час здійснення виконавчого провадження повинні відноситись до тих дій, що спрямовані для примусового виконання рішень. Натомість, державним виконавцем були поставлені перед спеціалістом питання, які він не мав би вирішувати при здійсненні виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду.

Із урахуванням зазначеного заявниця просила суд:
Визнати неправомірною та скасувати постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні № 42654906 від 18 лютого 2019 року , винесену головним державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок Оленою Анатоліївною.

Ухвалою Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її такою, що прийнята без врахування всіх фактичних обставин справи з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду пршої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судову повістку про судове засідання на 20 листопада 2019 року вона отримала 19 листопада 2019 року. Оскільки судом було порушено ч. 5 ст. 128 ЦПК України її представник перебував на лікарняному та не міг з`явитися до суду. Вона подавала в суд заяву про відкладення справи і справу було відкладено на 18 грудня 2019 року. Судову повістку на 18 грудня 2019 року вона не отримувала, про засідання дізналася випадково з сайту судової влади та знову звернулася до суду з заявою про відкладення розгляду справи. Однак суд в порушення процесуальнго законодавства розглянув справу та залишив скаргу без розгляду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу головний державний виконавець Лазарок О.А. зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а відтак просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Ухвала суду першої інстанції мотивоване тим, що належним чином повідомлена ОСОБА_1 повторно 20 листопада 2019 року та 18 грудня 2019 року не з`явивилася в судові засідання, попередньо заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, а тому у даному випадку скарга підлягає залишенню без розгляду.
       
Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може з наступних підстав.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із частинами другою, третьою, п`ятою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Отже, відповідно до вимог процесуального закону суд може залишити позовну заяву без розгляду лише при наявності одночасно двох умов: належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 січня 2019 року, за наслідками розгляду цивільної справи № 619/1146/17-ц (провадження № 61-44038св18).
Судом встановлено, що 26 лютого 2019 року ОСОБА_4  звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні від 18 лютого 2019 року (а.с.1-3).
Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року  відкрито провадження усправі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні  на 06 березня 2019 року з викликом сторін.
       Матеріали справи не містять підтверджень належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.
06 березня 2019 року розгляд справи було відкладено на 07 серпня 2019 року у зв`язку з неявкою скаржника ОСОБА_1 (а.с. 32-33).
В своїй заяві від 07 березня 2019 року ОСОБА_5 зазначає, що про розгляд справи 06 березня 2019 року вона дізналася лише з текстового СМС повідомлення, яке вона отримала 07 березня 2019 року о 03 год. 01 хв. (а.с.53). Враховуючи зазначене просила суд відкласти розгляд справи.
07 серпня 2019 року в судовому засіданні інтереси скаржниці представляв адвокат – Попова Катерина Романівна, яка діла на підставі ордеру ЗП № 119212 та договору про надання правової допомоги від 01 березня 2018 року (а.с.64-65).
07 серпня 2019 року суд оголосив перерву до 18 серпня 2019 року у судовому засіданні у звязку із закінченням робочого часу (а.с.73-75).
Згідно з довідкою від 18 вересня 2019 року розгляд справи відкладено на 28.10.2019 року у зв`язку із перебуванням судді Воробйова А.В. у відгулі (а.с. 94).
28 жовтня 2019 року слухання справи відкладено на 08 листопада 2019 року у зв`язку з неявкою сторін у справі (а.с.101).
Згідно з довідкою від 08 листопада 2019 року розгляд справи відкладено на 20.11.2019 року у зв`язку із перебуванням судді Воробйова А.В. у відгулі (а.с. 103).
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_6 отримала повістку про виклик в судове засідання на 20 листопада 2019 року на 12 год. 15 хв. лише 19 листопада 2019 року (а.с. 109).
ОСОБА_5 19 листопада 2019 року подала до суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою адвоката (а.с. 106), надає суду копію лікарняно листа (а.с.107).
20 листопада 2019 року слухання справи відкладено на 18 грудня 2019 року у зв`язку з неявкою сторін у справі (а.с.108).
Поштовий конверт з судовою повісткою ОСОБА_5 повернутий на адресу суду 16 грудня 2019 року з зазначенням "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.115). 
ОСОБА_5 17 грудня 2019 року подала до суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою адвоката (а.с. 116), надає суду копію лікарняного листа (а.с.117).

Таким чином, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивачки про час і місце судового розгляду в судове засідання 20 листопада 2019 року, оскільки ОСОБА_5 була отримана судова повістка лише 19 листопада, що не відповідає положенням ч. 5 ст. 128 ЦПК України та 18 грудня 2019 року, оскільки судова повістка повернута до суду без вручення, що не свідчить про відмову позивачки від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду, а відповідно не доводить належність повідомлення позивача про судовий розгляд.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі за № 61-4668св18.

За таких обставин у суду не було достатніх підстав вважати, що у судовому засіданні 18 грудня 2019 року мала місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин або повторне неповідомлення про причини неявки, як того вимагає п.3 ч.1 ст.257 ЦПК.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду за її повторної неявки у судове засідання за наявності в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності позивача, суд першої інстанції залишив поза увагою, що в силу ч. 5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого скаржника (заявника, позивача) про час і місце судового розгляду за відсутності заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

На підставі вищезазначеного, ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 27лютого 2020 року.

Головуючий суддя  	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.