Номер провадження: 22-ц/813/3547/20 
Номер справи місцевого суду: 522/799/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» 
відповідач - ОСОБА_1 
третя особа – Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець»
третя особа - ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у складі судді Бондара В.Я.
в с т а н о в и в:
У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ПрАТ «ФК «Чорноморець», про стягнення частини заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 та на підставі договору поруки від 15.07.2011 у розмірі 5 000 000, 00 дол. США, що становить частину заборгованості за кредитною лінією, та на дату складання позову, станом на 12 січня 2016 року згідно із офіційним курсом НБУ у гривневому еквіваленті дорівнює 117 521 825, 00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 липня 2011 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (з 26 листопада 2015 року змінено назву на ПАТ «Сбербанк») та ПрАТ «ФК «Чорноморець» укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44-ЮО (зі змінами та доповненнями), за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 41 586 388,00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі – «LIBOR USD 6M» + 11,5 % в доларах США, але не менше 12 % річних, з останнім днем дії кредитної лінії – 30 червня 2018 року. Також 15 липня 2011 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань позичальника між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобов`язався в повному обсязі відповідати за виконання усіх зобов`язань позичальника. Станом на 30 грудня 2015 року, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань, виникла загальна заборгованість у розмірі 44 303 282, 26 доларів США та 46 608 814, 15 грн. Оскільки поручитель ПрАТ «ФК «Чорноморець» ОСОБА_1 грошових зобов`язань за договором поруки від 15 липня 2011 року та відповідно за договором про відкриття кредитної лінії від 15 липня 2011 року №14-В/11/44/ЮО, в порушення ст.ст. 553,554 ЦК України, не виконує, позивач просив суд стягнути за договором про відкриття кредитної лінії та на підставі договору поруки від 15 липня 2011 року 5 000 000,00 дол. США, що становить частину заборгованості за кредитною лінією, та на дату складання позову, а саме станом на 12 січня 2016 року, згідно із офіційним курсом НБУ у гривневому еквіваленті складає 117 521 825, 00 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 155.08.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2016, у задоволенні позову ПАТ «Сбербанк» відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 13.06.2018рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року позов задоволено. З ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» стягнута заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 15.07.2011 та договору поруки від 15.07.2011 в розмірі 5000000 доларів США, а також судові витрати.
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ПАТ «Сбербанк» скористався своїм правом, наданим йому п.8.3 кредитного договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України, а саме: правом вимоги дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором – 23.06.2015, надіслав на адресу ПрАТ «ФК «Чорноморець» повідомлення – вимогу №5828/5/28-2 про сплату заборгованості, тобто строк виконання основного зобов`язання наступив 09.07.2015. Судом необґрунтовано не прийнято до уваги висновки Київського апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 10.11.2016, та Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 15.02.2017 у справі №910/10877/66 про тлумачення кредитного договору. Судом не взято до уваги, щоПАТ «Сбербанк» розпочав обліковувати повну суму заборгованості за кредитним договором саме після спливу 10 робочих днів, обчислюваних з моменту надіслання на адресу позивальника відповідної повідомлення – вимоги, а не з моменту її доведення до відома (вручення) ПрАТ «ФК «Чорноморець». Апелянт також зазначив, що 11.01.2016 за правилами визначення строків, сплинув шестимісячний строк на пред`явлення ПАТ «Сбербанк» згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України вимоги до ОСОБА_1 за договором поруки від 15.07.2011 (останній день строку). Банк пропустив шестимісячний строк на пред`явлення вимог до поручителя, оскільки звернувся з позовом 13.01.2016, тобто зобов`язання останнього за порукою є припиненими. 
07.05.2019 Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» надало суду відзив на скаргу, в якому просило відмовити в її задоволенні, а рішення - залишити без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлено, що 15 липня 2011 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (з 26 листопада 2015 року на підставі державної реєстрації змін до установчих документів ПАТ «Сбербанк») та ПрАТ «ФК «Чорноморець» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО.
У подальшому до кредитного договору сторонами вносилися зміни та доповнення шляхом укладання договорів про внесення змін за № №1-14 (а. с. 8-67 т. 1).
Зокрема, 26 квітня 2013 року кредитний договір був викладений у новій редакції згідно із договором про внесення змін № 6.
Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору ПАТ «Сбербанк» відкрито ПрАТ «ФК «Чорноморець» відновлювальну кредитну лінію в доларах США з лімітом кредитування 41 586 388,00 дол. США. У свою чергу, ПрАТ «ФК «Чорноморець» зобов`язалося своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього, а також виконувати інші умови кредитного договору.
ПАТ «Сбербанк» відкрито ПрАТ «ФК «Чорноморець» кредитну лінію та у межах кредитної лінії надано кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахунках ПрАТ «ФК «Чорноморець» та меморіальними ордерами (а. с. 84-131 т. 1).
Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору кредитна лінія відкрита строком до 30 червня 2018 року.
Згідно із договором про внесення змін від 31 березня 2014 року № 11 до кредитного договору сторонами погоджено, що ПрАТ «ФК «Чорноморець» надається невідновлювальна кредитна лінія в доларах США.
У пункті 1.2 кредитного договору встановлено графік погашення кредиту (ліміт кредитної лінії на певну календарну дату).
Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору ПрАТ «ФК «Чорноморець» зобов`язалося сплачувати ПАТ «Сбербанк» за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором/відповідною додатковою угодою. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією у валюті заборгованості.
Відповідно до підпункту «м» пункту 2.1 кредитного договору належне виконання позичальником зобов`язань по цьому договору забезпечується порукою ОСОБА_1 на повний розмір зобов`язань позичальника за цим договором.
15 липня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сбербанк» з метою забезпечення належного виконання зобов`язань ПрАТ «ФК «Чорноморець» за кредитним договором був укладений договір поруки, із подальшим внесенням змін та доповнень шляхом укладання договорів про внесення змін за № № 1-6 (а. с. 139-149 т. 1).
Договір поруки та договори про внесення змін до нього укладені ОСОБА_1 за письмовою згодою його дружини, ОСОБА_2 , про що свідчать відповідні надписи на договорі поруки та договорах про внесення змін до нього, підписані ОСОБА_2 
Підпунктом «д» підпункту 8.3 кредитного договору встановлено право ПАТ «Сбербанк» в односторонньому порядку вимагати від ПрАТ «ФК «Чорноморець» дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання ПрАТ «ФК «Чорноморець» будь-якого зі своїх зобов`язань, передбачених цим договором.
23 червня 2015 року ПАТ «Сбербанк» у зв`язку із невиконанням ПрАТ «ФК «Чорноморець» умов кредитного договору (у зв`язку із заборгованістю за процентами за користування кредитом та непогашенням частини кредиту відповідно до встановленого ліміту кредитної лінії) згідно з пунктом 8.3 кредитного договору скористався правом вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, тому відповідно до пункту 8.4 кредитного договору рекомендованим листом надіслав на адресу ПрАТ «ФК «Чорноморець» повідомлення-вимогу № 5828/5/28-2 про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті відправлення та на описі вкладення до листа (а. с. 244-253 т. 1).
У цьому повідомленні-вимозі ПАТ «Сбербанк» було встановлено строк на виконання ПрАТ «ФК «Чорноморець» вимоги банку: «протягом 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення цієї вимоги-повідомлення».
Однак, вищевказана вимога ПрАТ «ФК «Чорноморець» виконана не була, отримана 07 липня 2015 року.
У зв`язку із невиконанням ПрАТ «ФК «Чорноморець» своїх зобов`язань перед позивачем 14 липня 2015 року ПАТ «Сбербанк» цінним листом було направлено на адресу відповідача повідомлення-вимогу № 6585/5/28-2 про повернення повної суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року (а. с. 152-154 т. 1).
Відповідно до пункту 4.3 договору поруки поручитель протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобов`язаний погасити заборгованість боржника за реквізитами, зазначеними в повідомленні.
У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 вимоги, викладеної у повідомленні №6585/5/28-2 від 15 липня 2011 року, ПАТ «Сбербанк» 13 січня 2016 року звернулося із відповідним позовом до суду (день здачі позовної заяви на пошту відповідно до поштового штемпеля (а.с.169-170,т.1).
Згідно рішення Господарського суду Одеської області від 09 лютого 2016 року у справі № 916/4693/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек сі ріелті груп", Публічного акціонерного товариства "Ринок Малиновський", Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море", Публічного акціонерного товариства" Чорноморська транспортна компанія" про стягнення 1 047 688 897,41 грн., встановлено заборгованість Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" перед Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" по тілу кредиту у розмірі 36 773 937,32 доларів США.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення вимог до поручителя не можна вважати пропущеним, оскільки кредитор звернувся з позовом в межах передбаченого законом строку, виходячи з умов договору. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи, грунтується на законі.
Так, відповідно до пункту 8.4 кредитного договору в редакції договору про внесення змін №6, у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов`язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а позичальник – здійснити усі платежі за цим договором на користь банку (при цьому строкові платежі проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги). 
В свою чергу, пунктом 11.9 кредитного договору передбачено, що будь – які повідомлення, попередження та інший обмін інформацією між банком і позичальником, що стосуються цього кредитного договору, незалежно від того, передбачені вони цим договором або інше, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово, доведені до відома іншої сторони кур`єром під розписку, рекомендованим або цінним листом.
Отже, надаючи оцінку доводам про можливість обчислення строку для пред`явлення вимог з дати направлення вимоги без системного аналізу умов договору, суд дійшов вірного висновку про те, що обов"язок позичальника здійснити всі платежі за цим договором на користь банку в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення не виникне без належного його про це повідомлення, а тому правове значення має не тільки факт відправлення банком такого повідомлення боржнику, а і фактичного повідомлення боржника про наявність такої вимоги, оскільки для неповідомленої про вимогу особи (до відома якої не доведено її зміст) обов"язок виконати таку вимогу виникнути не може.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що правило ст.629 ЦК України про обов`язковість умов договору для виконання сторонами є підтвердженням доводів апеляційної скарги про необхідність застосування правил пункту 8.4 кредитного договору окремо, є неспроможним, оскільки сам пункт договору містить вимоги повідомити позичальника, а обов`язковість умов договору зобов`язує враховувати всі його умови, і не надає законних підстав для ігнорування одного пункту договору, шляхом надання переваги іншому.
Обов`язок з`ясувати ці обставини покладений на суд першої та апеляційної інстанції судом касаційної інстанції, яким були скасовані попередні рішення у цій справі.
Відповідно до ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Невірне встановлення фактичних обставин щодо відліку строку пред"явлення вимог кредитором було підставою скасування попередніх рішень у цій справі.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини, аргументи, які б надавали можливість спростувати вищевикладені висновки, відсутні.
Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що висновки у справах Київського апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 10.11.2016, та Вищого господарського суду України, та у постанові від 15.02.2017 у справі №910/10877/66 про тлумачення кредитного договору впливають на рішення у цій справі, оскільки в задоволенні вимог про тлумачення кредитного договору відмовлено.
В зв`язку з відмовою в задоволенні позову про тлумачення договору висновки суду в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову мають характер правової оцінки, яка не є обов`язковою для суду, а тому не може бути обґрунтуванням рішення суду (ч.7ст.82 ЦПК України). Про унеможливлення вважати рішення господарських судів такими, що впливають на визначення настання строку за договором поруки, зазначено в постанові Верховного Суду 13.06.2018 у цій справі.
Посилання на те, що неврахуванням рішень господарських судів порушується принцип правової визначеності є помилковим, оскільки цими рішеннями спір між сторонами остаточно не вирішено. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Сбербанк» розпочало обліковувати повну суму заборгованості за кредитним договором саме після спливу 10 робочих днів, обчислюваних з моменту надіслання на адресу позивальника відповідної повідомлення – вимоги, а не з моменту її доведення до відома (вручення) ПрАТ «ФК «Чорноморець». На час направлення вимоги кредитор не може передбачити час її отримання боржником, тому логічним є визначення строку. 
Предметом стягнення є частина боргу за тілом кредиту, на розмір якої викладені доводи не впливають, відтак не дають підстав вважати права ОСОБА_1 порушеними, і тому не можуть бути підставою скасування рішення суду.
Крім того, в оцінці поведінки сторін у зобов`язаннях відповідно до ч.3ст.509 ЦК України суд має керуватися критеріями добросовісності, розумності та справедливості.
Зобов`язання з надання коштів кредитором виконане, проте боржником допущене порушення зобов`язання, що надає право на дострокове стягнення боргу. Про зміну строку виконання зобов`язання у відповідності до умов договору кредитор здійснив дії для належного повідомлення боржника та поручителя, що надало змогу боржникам бути обізнаним про зміст вимог, їх об`єктивність та мати вибір погасити борг добровільно, відтак недобросовісних дій з боку кредитора не встановлено. Саме в зв`язку з невиконанням вимог боржника кредитор реалізував право звернення до суду. В свою чергу, вибіркове застосування одних пунктів договору із ігноруванням вимог інших його умов не знаходить пояснення з огляду на вимоги розумності та справедливості. 
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, судом повно та всебічно досліджено матеріали справи, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 31.01.2020.

Головуючий: 
Судді: