ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року    
м. Черкаси 
Справа № 691/1053/19		
Провадження № 22-ц/821/94/20		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І., 
суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В. 
секретаря: Винник І. М.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,  
третя особа - Орган опіки та піклування служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Стріховської Юлії Сергіївни на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на стороні позивача: Органу опіки та піклування служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, у складі: головуючого судді Подороги Л. В. 
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. 
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку загального позовного провадження про що повідомлено учасників справи. Учасникам справи надіслані копії ухвали. Встановлено строк відповідачу для надання до суду відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї вказаної ухвали. 
Своєю хвалою суд визнав, що справа підсудна Городищенському районному суду Черкаської області та є всі підстави для відкриття провадження у справі. (а.с. 29) 
Не погодившись з даною ухвалою суду ОСОБА_2 діючи через свого представника ОСОБА_3 падала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на недотримання судом першої інстанції правил підсудності, через неповне дослідження ним обставин справи та змісту позовної заяви, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Придніпровського районного суду м. Черкаси відповідно до місця постійного проживання скаржниці. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно норм ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. 
В попередньому судовому засіданні представник органу опіки та піклування у справах дітей Городищенської РДА Черкаської області підтвердив факт передачі дитини від батька до матері, а тому вважає, що на час проведення вказаного засідання суду та отримання нею позовної заяви надісланої судом, дитина проживала разом з нею у м. Черкаси за адресою АДРЕСА_1 . Доказом чого є направлення за цією ж адресою судової кореспонденції. 
Переконана, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції мав достатньо доказів, які підтверджують факт її проживання за адресою АДРЕСА_1 та відповідно необґрунтовано визначив підсудність справи саме за Городищенським районним судом Черкаської області.
Крім того, матеріали справи містять акт обстеження умов проживання № 370 від 06 вересня 2019 року складений головним спеціалістом служби у справах дітей ЧМР на підставі запиту ОСОБА_4 , в якому зазначено, що для малолітнього ОСОБА_5 спільно з матір`ю відведена окрема кімната, де є іграшки, місце для навчання, ігор, відпочинку, одяг відповідного сезону. 
Будинок в якому проживає ОСОБА_2 за вищевказаною адресою належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , яка приходиться свекрухою рідній сестрі скаржниці - ОСОБА_7 , і яка разом з чоловіком ОСОБА_8 та двома їхніми спільними дітьми теж мешкають у зазначеному будинку. А тому будь-які обґрунтовані ризики щодо можливої зміни місця проживання ОСОБА_2 відсутні. 
Позивач правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу не скористався і своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Згідно із положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право, в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема, параграфом 3 главою 2 розділу I - Територіальна юрисдикція (підсудність).
Відповідно норм ЦПК України територіальна підсудність цивільних справ поділяється на загальну - за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативну - за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключну (ст. 30 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. 
Місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Згідно із п. 17 ч. 1 ст. 6 Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування
Разом з тим процесуальний закон, який регулює питання територіальної юрисдикції суду при розгляді цивільних справ і в порядку позовного провадження встановлює, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.
Згідно із ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 10 ст.187 ЦПК України).

Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. (а.с. 1 - 7) 
В поданій заяві позивач зазначив, він разом з відповідачкою зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, в якості адреси фактичного проживання ОСОБА_2 зазначив: АДРЕСА_1 .
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 06 вересня 2019 року здійснено запит до Виконавчого комітету Хлистунівської сільської ради с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 27)
16 вересня 2019 року, у відповідь на вищевказаний запит, надано інформацію, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19.06.2015 за посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 (термін дії з 20.06.2019 по 19.06.2029). (а.с. 28) 
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 29) 
Постановляючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що даний спір підсудний саме Городищенському районному суду Черкаської області, враховуючи при цьому інформацію, щодо місця реєстрації сторін. (а.с. 29) 
За викладених обставин колегія суддів враховуючи вимоги ч. 1 ст. 27 ЦПК України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підсудність заявлених вимог вищезазначеному суду. 
Твердження скаржниці про те, що спір про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини у відповідності до ч. 2 ст. 28 ЦПК України може пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших причин виїхати до місця проживання відповідача, не заслуговують на увагу. Оскільки вказані норми регулюють вибір підсудності позивачем за наявності певних умов. Скаржниця ж являється відповідачем у вказаній справі. Крім того, як зазначалося вище, матеріали справи не містять інформації щодо зміни реєстрації ОСОБА_2 , відмінної ніж адреса АДРЕСА_2 . Фактичне її проживання за іншою адресою без визначеного порядку реєстрації свого місця проживання врегульованого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», не є підставою для констатації судом факту зміни відомостей про реєстрацію відповідача. 
Відповідно матеріали справи не містять доказів наявності правових підстав до застосування ч. 2 ст. 28 ЦПК України, яка зокрема покладена в основу мотивації поданої апеляційної скарги. 
Таким чином доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить. 
Статтею 258 ЦПК України визначено, що ухвала є видом судових рішень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Оскільки судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд ,
п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Стріховської Юлії Сергіївни залишити без задоволення. 
Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України
Текст постанови складено 22 січня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко 

Судді              В. О. Єльцов 

О. В. Карпенко