КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3915/2020                 
                                                                                                     справа № 761/44306/19                                                    
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                               Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену суддею Волошиним В.О. 20 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича про поновлення строку, визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И Л А :
В листопаді 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду зіскаргоюна дії та рішення старшого ДВ Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Шеремета О.В. про поновлення строку, визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою  ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича про поновлення строку, визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.
Роз?яснено скаржнику право звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, мотивуючи тим, що ухвалу було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи. 
ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу із підстав, що викладені в ній та просить її задовольнити.
 Представник державної виконавчої служби  в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомили.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Із матеріалів скарги убачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 по справі №761/33263/18, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,0 грн та стягнено судовий збір у розмірі 352,40 грн.
Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета О.В. від 23 липня 2019 у виконавчому провадження №57826815, повернуто виконавчий документ (постанову №761/33263/18 від 05 вересня 2018) стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
13 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просила суд: поновити пропущений процесуальний строк на подання скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 23.07.2019 у виконавчому провадженні №57826815, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом О.В.;визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 23.07.2019у виконавчому провадженні №57826815, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом О.В.;відновити виконавче провадження №57826815, розпочате на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2018 в справі №761/33263/18 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 340,0 грн.
Так, статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір та будь - яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Згідно ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VІІІ суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб?єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія.
За визначенням ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій, визначених цим Законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією України, цим Законом, іншими законами і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 цього Закону, постанови державних виконавців, у тому числі, й відкриття провадження на виконання постанови про накладання штрафу є окремим виконавчим документом.
Під час виконання рішення суду сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність органу примусового виконання чи його посадової особи згідно ст. 447 ЦПК України.
Така скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).
Крім загального порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб та органу примусового виконання, визначеного Розділом 7 ЦПК України, встановлені спеціальні норми Законом «Про виконавче провадження», де ч.2 ст. 74 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. 
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених)  під  час  примусового  виконання  постанов  державного виконавця  про стягнення виконавчого збору,  витрат,  пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і  накладенням  штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 № 127/9870/16ц).
Враховуючи викладені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість розгляду скарги, поданої ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Доводи апеляційної скарги зводяться до трактування апелянтом норм процесуального права, а тому задоволенню не підлягають.
Вказана обставина не позбавляє скаржника права звернутися з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
УхвалуШевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 27лютого 2020 року.

Суддя - доповідач:                              
 
Судді :