КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 № 33/824/4261/2019                                                                        Постанова винесена суддею Дячук С.І.
 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            19 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю захисника Зозулі В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно
            ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
 
                                                             в с т а н о в и в:
 
            Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами  на строк 1 рік. 
            Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
 
            Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 08 вересня 2019 року близько 00 год. 08 хв. в порушення п.п. «а» п. 2.9 ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Кільцева дорога (вул. Зодчих, 26) в м. Києві.
 
            В апеляційній скарзі захисник Зозуля В.М ., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
            За доводами захисника судом першої інстанції порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто у відсутність ОСОБА_1 за наявності клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому надати пояснення по суті правопорушення, яке викладене у протоколі, ОСОБА_1 міг лише в рамках судового провадження, однак суд позбавив його можливості реалізувати процесуальні права, зокрема, дати пояснення та надати докази. 
Захисник також зазначає, що судом не було досліджено питання, чи виконали поліцейські вимоги законодавства щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. В цьому аспекті звертає увагу на те, що вручена                    ОСОБА_1 копія протоколу виконана неякісно та нерозбірливо, що унеможливило її вивчення, а в порушення п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 взагалі не вручався. З матеріалів справи слідує, що стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 був встановлений за допомогою приладу "Drager Alkotest 6820", але у провадженні відсутні вказані в п. 3 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція) документи, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. При цьому суд не зобов`язав поліцію їх надати для дослідження, а обмежився лише протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом, які не дають змогу встановити правомірність використання цього приладу під час огляду водія на стан сп`яніння та його придатність до використання. 
За доводами захисника існують достатні правові підстави вважати, що отримані під час тестування результати огляду на стан сп`яніння є хибними. Під час здійснення замірів вмісту алкоголю прилад одночасно з цим здійснює замір температури навколишнього повітря, але  в день події цей прилад невірно визначив температуру на рівні +24°Со 00 год.                  21 хв., тоді як згідно довідки Українського гідрометеорологічного центру від 23.10.2019                  № 01-20/1166 температура повітря в м. Києві 08 вересня 2019 року станом на 00 год. 00 хв. становила +19,7°С, а станом на 00 год. 30 хв. +18,9°С, отже існують сумніви щодо показників приладу, в тому числі й щодо вмісту алкоголю. Таким чином, чек з інформацією щодо результатів огляду є неналежним доказом, водночас акт огляду та протокол про адміністративне правопорушення також не можуть вважатися належними доказами, оскільки вони були складені з урахуванням та на підставі замірів і чеку.
Крім того, з посиланням на те, що в національному законодавстві відсутнє визначення максимально допустимого рівня алкоголю в крові під час керування транспортним засобом, перевищення якої вважається правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1974 передбачено, що максимальний рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові, або 25 мг. на літр видихуваного повітря, що відповідає 0,5 проміле, захисник стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 перевищував 0,5 проміле, отже вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є недоведеною, а судове рішення - незаконним.
 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.
 
            Заслухавши пояснення захисника Зозулі В.М. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
 
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі ж незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Аналогічний порядок передбачений Інструкцією, пунктом 7 розділу ІІ якої  визначено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 
284 КУпАП. 
 
Апеляційним переглядом не встановлено істотних порушень норм процесуального закону під час розгляду та прийняття суддею місцевого суду рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також неправильного застосування норм матеріального права.  
 
Як убачається з матеріалів справи, судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 , при цьому суддя місцевого суду дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, не визнавши вказані ним причини неявки поважними. 
З огляду на зміст клопотання ОСОБА_1 від 12 жовтня 2019 року та долучені ним документи на підтвердження тих обставин, на які він посилався, апеляційний суд визнає слушними доводи захисника щодо неналежного виконання судом вимог ст. 268 КУпАП.  
Між тим, таке порушення не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки на стадії апеляційного провадження ОСОБА_1 отримав можливість для реалізації усіх своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею, тобто його права були відновлені. В той же час в судове засідання апеляційного суду він не прибув,  пояснень по суті правопорушення, викладеного в протоколі, не надав, а тому суд виходить виключно із матеріалів провадження, які були досліджені судом першої інстанції та доводів апеляційної скарги захисника.  
 
Твердження захисника про порушення суддею місцевого суду вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, як і прохання про скасування судового рішення та закриття провадження в справі, є безпідставними, оскільки висновки судді місцевого суду в постанові про невиконання ОСОБА_1 вимог п.п. «а» п. 2.9 ПДР України ґрунтуються на доказах у справі та підтверджуються даними, які містяться: 
- у протоколі про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам                   ст. 256 КУпАП (а.с. 1);
- у письмових поясненнях свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та акті оглядуводія ОСОБА_1 (а.с. 2); 
- у роздруківці  даних принтера спеціального технічного приладу, в якій указано назву та номер приладу - «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0477 і результати тесту ОСОБА_1 - 0,67 ‰, що засвідчено підписами інспектора патрульної поліції та ОСОБА_1 (а.с. 3);
- в акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0477, за змістом якого огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини роту), за участю свідків                     ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в свою чергу підписали акт огляду без жодних зауважень щодо процедури проведення огляду і його результатів. Погодився з результатом огляду і ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом у вказаному акті (а.с. 4); 
- у розписці ОСОБА_5 , який зобов`язався автомобіль «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , доставити до с. Чайки, вул. Лобановського, 28 на паркувальний майданчик (а.с. 5);
- у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що поліцейським було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що він погодився, результат огляду не оспорював, після чого поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 6).
 
            Указані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків,  є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
            При цьому слід зазначити, що відомості у відеозаписі в сукупності та взаємозв`язку з іншими наведеними доказами дають підстави для висновку про те, що огляд поліцейським водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відбувся з дотриманням вимог                                 ст. 266 КУпАП та згаданих раніше Інструкції і Порядку.
 
Доводи захисника про те, що вручена ОСОБА_1 копія протоколу виконана неякісно та нерозбірливо, що унеможливило її вивчення та аналіз, не заслуговують на увагу, оскільки захисником цієї копії не представлено суду, жодних доводів щодо невідповідності змісту копії протоколу оригіналу не заявлено, в той же час з протоколом про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його підписи у протоколі.
 
Щодо доводів захисника про порушення поліцейським п. 5 Порядку у зв`язку з неврученням ОСОБА_1 копії акту огляду на стан сп`яніння, то апеляційний суд вважає, що хоча в матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення копії акту ОСОБА_1 , але така обставина не тягне за собою визнання недійсними результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з результатами огляду ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився, що доводиться даними акту огляду, в якому у відповідній графі є підпис                     ОСОБА_1 , а також відеозаписом, долученим до протоколу.
З огляду на те, що ОСОБА_1 не оспорював результати огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, були відсутні підстави для проведення огляду в закладах охорони здоров`я. А тому порушення працівниками поліції  вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів не вбачається. 
 
Посилання захисника на відсутність в матеріалах справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заслуговує на увагу, оскільки у працівників поліції відсутній обов`язок долучення вказаних документів до протоколу про адміністративне правопорушення, якщо такі документи не вимагав водій під час огляду на стан сп`яніння, водночас у суду не виникає обов`язку щодо дослідження таких документів, якщо не порушується питання щодо використання працівником поліції спеціального технічного засобу, який не дозволений до використання.  
Зокрема, як слідує з матеріалів справи, а саме відеозапису, на місці огляду                         ОСОБА_1 сертифікату відповідності та  свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у поліцейського не вимагав, а за змістом положень п. 5 Розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 
Стороною захисту не надано жодних документів, які б доводили, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» не може використовуватися як засіб вимірювальної техніки для здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Із роздруківки з приладу «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0477, яка долучена до протоколу вбачається, що останнє калібрування вказаний технічний засіб пройшов 02 травня 2019 року, водночас міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік. При цьому інформація у довідці Українського гідрометеорологічного центру від 23.102.2019 № 01-20/1166 щодо температури повітря в м. Києві 08 вересня 2019 року не є підставою вважати недійсними результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
 
            Твердження апелянта про відсутність в національному законодавстві визначення максимально допустимого рівня алкоголю в крові під час керування транспортним засобом, перевищення якої вважається правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманим, оскільки п. 7 Розділу ІІ Інструкції визначено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, а цифровий показник тесту щодо ОСОБА_1 становив 0,67 проміле, що доводить невиконання водієм вимог пункту 2.9(а) ПДР України, отже факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
 
Враховуючи наведене, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 15 жовтня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, тому відсутні законні підстави для скасування судового рішення і закриття провадження в справі згідно з п. 1                   ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.
 
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 акладено з дотриманням вимог 
ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
 
За вказаних обставин, апеляційна скарга захисника Зозулі В.М. задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу захисника Зозулі Володимира Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами  на строк 1 рік - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                         О.П. Павленко