Постанова  
Іменем України
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 750/13971/18
провадження № 61-11713св19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Служба безпеки України в особі житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 лютого 2019 року в складі судді Логвіної Т. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року в складі колегії суддів: Вінгаль В. М., Губар В. С., Кузюри Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України в особі житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України (далі - ЖПК ЦУ СБ України), в якому просив визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України та зобов`язати житлово-побутову комісію Центрального управління Служби безпеки України погодити клопотання Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та надання йому для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є полковником запасу, з лютого 1987 року проходив службу в Управлінні Служби безпеки України (далі - УСБУ) в Чернігівській області та у листопаді 2013 року звільнився зі служби за станом здоров`я. Має статус ветерана військової служби.
В січні 2013 року УСБУ в Чернігівській області йому було надано службову однокімнатну квартиру  АДРЕСА_1 , житловою площею 12,2 кв.м.
На неодноразові звернення позивача, які були підтримані керівництвом УСБУ в Чернігівській області щодо виключення з числа службових приміщень зазначеної квартири, рішеннями ЖПК ЦУ СБУ України від 16 жовтня 2015 року та від  31 серпня 2016 року відмовлено у погодженні клопотання, мотивуючи тим, що таке рішення суперечить пункту 53 Прави обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 01 грудня 1984 року №470. 
Вважаючи вказані дії житлово-побутової комісії ЦУ СБ України протиправними і такими, що порушують його права, позивач просив задовольнити його вимоги. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, позов задоволено.
Зобов`язано житлово - побутову комісію Центрального управління Служби безпеки України погодити клопотання Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та надання її  ОСОБА_1 для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до статті 125 Житлового кодексу України, як особа, яку не можна виселити зі службового жилого приміщення без надання іншого житла, у разі надходження черги квартирного обліку, позивач має всі підстави на отримання квартири, у якій проживає для постійного проживання, у зв`язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2019 рокуСлужба безпеки України звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та постанову апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання житлово - побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України погодити клопотання Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з існуванням різних позицій касаційних судів адміністративної і цивільної юрисдикції щодо визначення предметної юрисдикції справ, які за своїм предметом спору і суб`єктним складом подібні до тої, яка розглядається.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 05 листопада 2019 року повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. В цій ухвалі, серед іншого, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 826/17556/16 (провадження № 11-484апп19), від 26 червня 2018 року у справі № 909/971/17 (провадження № 11-151гс18) та інших визначила необхідність розгляду даної категорії справ в порядку цивільного судочинства.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга Служби безпеки Україниаргументована тим, що суди, задовольнивши позов в частині  зобов`язання житлово - побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України погодити клопотання Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , втрутились у дискреційні повноваження адміністративного органу, чим порушили норми процесуального права.
В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються, а тому в силу статті 400 ЦПК України в цій частині не переглядається Верховним судом.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
У липні 2019 року до Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому він просить касаційну скаргу Служби безпеки Українизалишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що ОСОБА_1 з лютого 1987 року по листопад 2013 року проходив службу в УСБУ в Чернігівській області.
30 січня 2013 року ОСОБА_1 отримав ордер № 192 на право зайняття житлового приміщення, жилою площею 12,2 кв.м, за адресою:  АДРЕСА_1 . Підстава видачі ордера - рішення МВК від 21 січня 2013 року (а.с.8).
З 06 лютого 2013 року ОСОБА_1 зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с.9).
Рішенням ЖПК ЦУ СБУ (протокол від 16 жовтня 2015 року №13) відмовлено в погодженні клопотання керівництва УСБУ в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири   АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що таке рішення суперечить пункту 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 01 грудня 1984 року № 470.
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 серпня 2016 року (цивільна справа) №750/767/16-ц визнано незаконним пункт 1.18 протоколу засідання ЖПК ЦУ СБУ № 13 від 16 жовтня 2015 року щодо відмови в погодженні клопотання УСБУ в Чернігівській області про виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та зобов`язано ЖПК ЦУ СБУ повторно розглянути клопотання УСБУ про виключення із числа службових вказане житлове приміщення.
На засіданні ЖПК ЦУ СБУ від 31 серпня 2016 року повторно відмовлено у погодженні клопотання УСБУ про зняття статусу службової з вказаної квартири на підставі статті 43 Житлового Кодексу УРСР та запропоновано звернутись до УСБУ в Чернігівській області з питанням щодо забезпечення позивача житлом для постійного проживання при надходженні черги квартирного обліку.
У листі УСБУ в Чернігівській області від 01 березня 2017 року за №74/1/111-19/14/433, адресованого ОСОБА_1 , повідомлено, що останнього, відповідно до пункту 7 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», внесено до списку співробітників Управління, які перебувають на квартирному обліку з правом першочергового отримання житла. В першочерговому списку на отримання житла серед претендентів на однокімнатну квартиру для постійного проживання, житловою площею 12,2 м2, ОСОБА_1 перебуває першим (а.с.10).
У листі ДГЗ СБУ від 06 квітня 2018 року за №19/10-111-56/7-1428, адресованого ОСОБА_1 , з метою виключення квартири з числа службових житлових приміщень та надання її для постійного проживання запропоновано ОСОБА_1 звернутися до УСБУ в Чернігівській області у відповідності до порядку передбаченого вимогами Інструкції. Вказано, що рішення керівництва Управління щодо його житлового питання буде повторно винесено на розгляд ЖПК ЦУ СБУ.
У листі УСБУ в Чернігівській області від 27 квітня 2018 року за №74/16/111-73/14/433, адресованого ОСОБА_1 , повідомлено, що питання зняття статусу службової з квартири  АДРЕСА_1 неодноразово вирішувалось житлово-побутовою комісією Управління (протоколи від 11 грудня 2013 року №4, від 28 січня 2015 року №1, від 13 вересня 2017 року №5) і було вирішено клопотати перед начальником Управління про виключення з числа службових однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 12,2 кв.м, з подальшим погодженням цього рішення ЖПК ЦУ СБ України.
Відповідно до частини першої статті 118 ЖК України службові жилі приміщення для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Згідно статті 121 Ж К України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації.
Надання службового житла здійснюється в органах, закладах та установах СБ України за рішеннями їх керівників на підставі мотивованих рапортів начальників підрозділів та за погодженням з ЖПК ЦУ СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення   (пункт 5.5 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України від 06 листопада 2007 року № 792 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 26 листопада 2007 року за №1308/14575 (далі - Інструкція).
Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень (пункт 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 Порядку «військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання». Пунктом 32 Порядку встановлено, що житло військовослужбовцям надається згідно з чергою. «Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень)».
Відповідно до пункту 5.21 Інструкції «за бажанням співробітника або особи, звільненої з військової служби в СБ України, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та проживає у службовому житловому приміщенні, це житлове приміщення може бути надано для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових у випадках, якщо ця особа: а) має вислугу на військовій службі 20 років і більше; б) звільнена з військової служби за вислугою років, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, унаслідок інвалідності, захворювання, отриманого при виконанні обов`язків військової служби; в) перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і належить до категорії осіб, які не можуть бути виселені зі службових приміщень без надання іншого житлового приміщення.
Колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, обраний позивачем - зобов`язання житлово - побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України погодити клопотання Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 і надання її ОСОБА_1 для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку з таких підстав.
Звертаючись в суд з позовом, що розглядається, ОСОБА_1 обґрунтовував його тим, що він відповідно до статті 125 ЖК УРСР не може бути виселений із службового жилого приміщення без надання іншого житла, а тому з надходженням черги квартирного обліку має всі підстави на отримання квартири, у якій він проживає, для постійного проживання.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Аналіз частини другої статті 14 ЦК україни cвідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 постійно проживає у спірній службовій квартирі, перебуваючи на квартирному обліку. Питання про його виселення з квартири чи надання її іншій особі ніким не порушувалось. 
За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, порушивши при цьому норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судові рішення належить скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в позові. 
 
Щодо судових витрат
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно частини першої цієї статті  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні в суд з позовом сплачено 704,80 грн судового збору.
Суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не вирішив питання про відшкодування судових витрат.
Відповідачем при поданні апеляційної скарги було сплачено 1 057,20 грн та касаційної скарги - 1 409,60 грн.
Таким чином, позивач має сплатити відповідачу судові витрати у розмірі 2 466, 80 грн.
Керуючись статтями 400, 412 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Служби безпеки України задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 лютого 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 травня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення. 
 
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі житлово-побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України про зобов`язанняжитлово - побутової комісії Центрального управління Служби безпеки України погодити клопотання Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо виключення з числа службових житлових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та надання її  ОСОБА_1 для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку відмовити.
 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Служби безпеки України у відшкодування судових витрат 2 466, 80 грн.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                                               В. І. Крат

Судді                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                     І. О. Дундар

  В. І. Журавель        

                                                                                                     М. М. Русинчук