ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
28 січня 2020 року                                 
м. Харків
справа № 2011/13610/12 
провадження № 22-ц/818/695/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       
головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач), 
суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря: Кравченко О.О., 
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Омельченко К.О., -

в с т а н о в и в :
У серпні 2012 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 2 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11364765000, відповідно до умов якого останній отримав у власність 39950 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних, які зобов`язався повернути у строк до 02.07.2037 року. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредит надано для придбання квартири АДРЕСА_1 . 
Того ж дня, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказане нерухоме майно, а також між банком та ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу ОСОБА_1 ) – договір поруки.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 359 099 грн. 97 коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості з поручителя ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) відмовлено.
Посилаючись на те, що кредитний договір було укладено за згодою дружини позичальника ОСОБА_2 – відповідача ОСОБА_1 , отримані кредитні кошти було використано в інтересах сім`ї – на придбання квартири АДРЕСА_1 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та була передана банку в іпотеку також за письмовою згодою відповідача, з урахуванням уточнених у квітні 2019 року позовних вимог, АТ «Укрсиббанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 975,21 дол. США, яка станом на 17.12.2012 року складається з: 34095 дол. США 20 центів – заборгованості за кредитом; 5280 дол. США 30 центів – простроченої заборгованості за кредитом; 23852 дол. США 81 центів – заборгованості за процентами, 709 дол. США 21 цент.– пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 3037 дол. США 69 цент. – пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що отримані позичальником ОСОБА_2 у кредит грошові кошти були використані на придбання квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя, а тому на підставі ст.ст. 61, 65 СК України у відповідачки виник солідарний обов`язок щодо погашення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 02.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11364765000, відповідно до умов якого останній отримав 39950 доларів США та зобов`язався повернути вказану суму у строк до 02.07.2037 року, а також сплачувати проценти із розрахунку 14% річних на суму залишку заборгованості. Цільове призначення кредиту – придбання однокімнатної квартири.

01.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.А. було посвідчено заяву ОСОБА_1 , якою вона надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на купівлю за ціну та на умовах на його розсуд за спільні кошти квартири АДРЕСА_1 , та передачу цієї квартири в іпотеку.

У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором 02.07.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказане нерухоме майно.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що право власності на отримані в кредит грошові кошти за ОСОБА_1 не визнавалось, а тому відсутні підстави для покладення на неї зобов`язань щодо повернення кредиту.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. 

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (частина третя статті 65 СК України).

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). 

Встановлено, що з 11.09.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.12.2008 року.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 359 099 грн. 97 коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості з поручителя ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) відмовлено.
02.07.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.А. договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого останній за кредитні кошти набув право власності на квартири АДРЕСА_1 .

Пунктом 8 договору передбачено, що право власності покупця підлягає державній реєстрації у Харківському міському бюро технічної інвентаризації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Встановлено та не заперечується учасниками справи, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстровано не було.

13.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було складено акт про реалізацію предмета іпотеки, за змістом якого 08.01.2020 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги з продажу вищевказаного нерухомого майна за ціною 391 000 грн. та визначено їх переможця.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 13.01.2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 17.07.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 02.07.2008 року у розмірі 359 099 грн. закінчено у зв`язку з його повним виконанням.

Оскільки право власності на придбану за рахунок кредиту квартиру за чоловіком відповідачки у встановленому законом порядку зареєстровано не було, це нерухоме майно не набуло статусу спільного сумісного майна подружжя, квартиру як предмет іпотеки реалізовано з електронних торгів, у зв`язку з чим виконавче провадження про стягнення з позичальника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 02.07.2008 року закінчено у зв`язку з повним виконанням, колегія суддів дійшла висновку про те, що отримані ОСОБА_2 у кредит кошти не були використані в інтересах сім`ї, а тому відсутні передбачені законом підстави для покладення на ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором.

За таких обставин апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                Р.М. Піддубний

Судді                                 А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова