ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року
м. Харків

Справа № 643/3963/19
Провадження № 22-ц/818/761/20 

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.,
суддів        Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Брулевича В.В.
Учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу 
заапеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2019 року, постановлену суддею Мельниковою І.Д., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, 
ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя.

06.11.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову в якій вона просила заборонити відповідачу та іншим особам користуватись та керувати транспортним засобом Kia Sportage, 2017 р.в., кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.10.2019р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову – задоволено частково. Накладено арешт на транспортний засіб Kia Sportage, 2017 р.в., кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині вимог відмовлено.

Також, зазначено,що заборона керування та користування автомобілем буде порушувати права ОСОБА_2 як власника.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.  
Крім того, ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Виділені матеріалі справи, надіслані до суду апеляційної інстанції, предметом позову є поділ майна подружжя, а саме автомобіль Kia Sportage, 2017 р.в., кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 про арешт якого ОСОБА_1 заявила клопотання (а.с.10-12).
Обґрунтовуючи клопотання про застосування заходів забезпечення позову, позивачка посилається на те, що автомобіль, що є предметом спору про поділ майна між сторонами використовується відповідачем особисто та членами його нової сім`ї. Його дружина користується транспортним засобом у своїх власних потребах саме їздить до школи за своєю дитиною,  їздить по магазинам, до подруг, катається на машині по місту та потрапляє у ДТП, що позивач по справі щільно приховує від суду, та це призводить до амортизації транспортного засобу, його постійних пошкоджень, та є можливість його повної втрати та пошкоджень і він буде взагалі непридатний до користування та продажу. Він кожен день втрачає свою ринкову вартість, а позивачка може взагалі втратити можливість на отримання грошової компенсації, оскільки відповідач по справі не має наміру з нею розрахуватися.

За таких обставин цей автомобіль втрачає свою майнову цінність в нього збільшується ступінь зносу, та взагалі він може зазнати таких суттєвих ушкоджень, що його не можливо буде не використовувати за призначенням, ані продати, ані поділити між подружжям.
Постійна експлуатація автомобіля, який є джерелом підвищеної небезпеки призводить до його прискореного зносу, негативно впливає на його ринкову вартість постійним зменшенням його цінності та може привести до його втрати.
Крім того, одноособове використання спірного автомобіля відповідачем порушує права позивача, як співвласника на користування об`єктом спільного майна подружжя, а тому висновки суду першої інстанції, що заборона керування та користування автомобілем буде порушувати права ОСОБА_2 як власника, є необгрунтованими.
Доводи представника ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про те, що позивачка не заявляла вимог про визнання за нею права власності на спірний автомобіль, а лише компенсацію вартості його частини не можна вважати такими, що спростовує висновки судової колегії, оскільки вартість автомобіля у цілому може призвести до майнових втрат позивачки.
Також, за правилами ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, а тому наявність вже накладеного арешту на автомобіль Kia Sportage, 2017 р.в., кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

З огляду на викладене судова колегія доходить висновку про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 251, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1ст. 376, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2019 року скасувати. 
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити вчиняти певні дії, а саме користуватись та керувати транспортним засобом Kia Sportage, 2017 р.в., кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 будь якій особі.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 384 (триста вісімдесят чотири ) грн. 20 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 
Судді:                                                                                   П.В. Кісь
                                                                              В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.