ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року	Львів	Справа № 380/142/20 пров. № А/857/1950/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Герман О.В.
за участі представника позивача:                 Яцишина А.В.
представника відповідача:                             Кохан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської  обласної організації Національної спілки художників України  на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року (ухвала прийнята у м. Львові судом у складі головуючого судді Лунь З.І.) у справі за позовною заявою Львівської  обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток  і визначних  місць (ІКОМОС) до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали,-

                                                     ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування  ухвали Львівської міської ради від 19.09.2019 №5476 «Про затвердження детального плану території у районі пл.Ринок» в частині затвердження детального плану території, що стосується пл.Міцкевича, 9 у м.Львові.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року позовну заяву повернуто позивачам.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила Львівська  обласна організація Національної спілки художників України, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою справу направити на продовження розгляду.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено та вбачається з позовної заяви та матеріалів, долучених до позовної заяви, позивач - Львівська обласна організація Національної спілки художників України - просить суд визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.09.2019 №5476 «Про затвердження детального плану території у районі пл. Ринок» у частині затвердження детального плану території, що стосується пл. Міцкевича, 9 у м.Львові.
Разом з тим, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив що адвокат як представник для підтвердження своїх повноважень учасника справи повинен надати ордер, тобто оригінальний документ встановленої законодавством форми та змісту, який підтверджує правоможність адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
Проте, апеляційний суд не погоджується з твердженням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Підставами повернення позовної заяви на думку суду першої інстанції було нібито відсутність повноважень у представника позивачів на підписання та подання такої позовної заяви, оскільки копія довіреності наданої Львівською обласною організацією Національної спілки художників України, не дає можливості суду встановити дійсні наміри позивача, а копія ордеру на представництво інтересів Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам`яток і визначних місць (ІКОМОС), також, на думку суду першої інстанції, не є належним документом на підтвердження повноважень.
Проте, такі твердження жодним чином не узгоджуються з нормами законодавства України та з відповідною позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною в постанові від 04.12.2019 року у справі № 826/5500/18, де зазначено наступне наступне.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. 
ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Статтею 60 КАС передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (частини перша, друга цієї статті).
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 59 КАС).
На думку Великої Палати Верховного Суду, слід вважати підтвердженими повноваження представника юридичної особи на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності 51 ній відповідного застереження на вчинення певної дії.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що під час вирішення питання відповідності копії документа, що підтверджує повноваження представника юридичної особи, вимогам статті 59 КАС, зокрема привизнанні копії довіреності такою, що є засвідченою у визначеному законом порядку, слід уникати зайвого формалізму, як-от констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документа, відсутність у довіреності вказівки на повноваження представника на засвідчення копії довіреності тощо.
Крім того, повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Щодо висновків суду про долучену до матеріалів справи копію ордеру апеляційний суд зазначає наступне.
Судовою колегією встановлено, що крім копії ордеру, до позовної заяви було долучено ще й копію договору про надання правової допомоги, з якого вбачаються повноваження адвоката як представника.
Висновки суду першої інстанції щодо неможливості підтвердити повноваження представника на підставі копії ордеру також спростовується нормами чинного законодавства та висновками суддів вищих інстанцій, а саме:
Статтею 55 КАС України передбачено право сторони, третьої особи в адміністративній справі, а також особі, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Приписами частини 1 статті 59 КАС України визначено повноваження представників сторін та інших учасників справи - фізичних осіб мають бути підтверджені довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.
Частиною 1 статті 57 КАС України врегульовано, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина 4 статті 59 КАС України).
Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді (частина п`ята статті 59 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
За частинами, першою, третьою статті 26 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076- VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Положення наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторони мають бути підтверджені оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або її копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії довіреності.
Згідно п, 9 ч. 1 от. 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 308/8995/17.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами  для  скасування  ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і  направлення  справи  для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Львівської  обласної організації Національної спілки художників України  – задоволити. 
Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року у справі №380/142/20, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 02.03.2020р.