Постанова                                    
Іменем України
 
19 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 742/2206/19
провадження № 61-22410св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,            Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Прилуцький міський голова Чернігівської області Попенко Ольга Михайлівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Прилуцького міського голови Чернігівської області Попенко Ольги Михайлівни про визнання незаконним та скасування розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани,
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Бечка Є. М., Онищенко О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2019 ОСОБА_1  звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Прилуцького міського голови Чернігівської області Попенко О. М. від 11 червня 2019 року № 3 про оголошення йому - начальникові Управління капітального будівництва Прилуцької міської ради догани за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме за не проведення публічних закупівель по будівництву західної трибуни основного футбольного поля за адресою: АДРЕСА_1 , вирішити питання про розподіл судових витрат. 
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що він перебуває на посаді начальника Управління капітального будівництва Прилуцької міської ради. 12 червня 2019 року він отримав розпорядження Прилуцького міського голови Попенко О. М. № 3 від 11 червня 2019 року, яким йому оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме за невиконання проведення публічних закупівель по будівництву західної трибуни основного футбольного поля за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що догана застосована до нього незаконно, оскільки не проведення публічних закупівель відбулося з незалежної від нього причини, зокрема через те, що лише 11 червня 2019 року Приватне підприємство «Модерн - ХХІ» (далі - ПП «Модерн - ХХІ») передало йому проектну документацію з позитивним експертним звітом щодо розгляду кошторисної частини проекту «Будівництво західної трибуни основного футбольного поля за адресою: АДРЕСА_1 ». Розпочинати процедуру публічних закупівель без зазначеної документації він не міг, оскільки це суперечило б вимогам законодавства. Термін виконання робіт по виготовленню проектної документації з позитивним експертним звітом, встановлений договором (червень 2019 року), ПП «Модерн - ХХІ» не порушило. Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року його було відсторонено від посади, внаслідок чого в період з 28 травня 2019 року до                 06 червня 2019 року він не міг виконувати службові обов`язки. Крім того, при винесені оскаржуваного розпорядження йому не пропонували надати письмові пояснення перед застосуванням дисциплінарного стягнення.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Варвинський районний суд Чернігівської області рішенням від 16 вересня            2019 року позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував розпорядження Прилуцького міського голови Попенко О. М. від 11 червня 2019 року № 3, яким ОСОБА_1 , начальнику управління капітального будівництва міської ради, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме - за невиконання проведення публічних закупівель по будівництву західної трибуни основного поля, за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що проектно-кошторисна документація по об`єкту «Будівництво західної трибуни основного футбольного поля за адресою: АДРЕСА_1 » потребувало коригування з врахуванням будівельних матеріалів та заробітної плати у поточні ціни, оскільки була виготовлена декілька років тому, на що зауважила сторона позивача та визнав відповідач. У зв`язку з цим 25 січня 2019 року між Управлінням капітального будівництва Прилуцької міської ради та ПП «Модерн-ХХІ» був укладений відповідний договір від № 04/19. Кінець виконання робіт з наданням позитивного експертного звіту замовнику було зазначено в договорі - червень 2019 року. З 30 травня 2019 року, без проектно-кошторисної документації, приведеної у відповідність з вартістю будівельних матеріалів та заробітної плати у поточні ціни, яка надійшла до позивача лише 11 червня 2019 року, ОСОБА_1 не міг розпочати процедуру закупівель, тобто розмістити оголошення про проведення процедури відкритих торгів і зазначити у цьому оголошенні очікувану вартість закупівлі робіт або послуг. Крім того, у період з 03 червня 2019 року              до 09 червня 2019 року ОСОБА_1 був відсторонений від роботи. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що розпорядження Прилуцького міського голови            Попенко О. М. від 11 червня 2019 року № 3, прийнято без достатніх та відповідних підстав для висновку, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, не виконавши розпорядження міського голови.
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду
 
Чернігівський апеляційний суд постановою від 26 листопада 2019 року рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2019 року скасував та закрив провадження у справі. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що ОСОБА_1 пред`явлено позов до особи, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, через що суд не має можливості ні встановити фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини, ні відмовити у позові у зв`язку з фактичною відсутністю у справі відповідача. Тому апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення місцевого суду із закриттям провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року і залишити в силі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області         від 16 вересня 2019 року.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що укладений з ним трудовий договір фактично був укладений з міським головою, який на підставі пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» реалізовував свої повноваження у процесі управління комунальним підприємством в частині призначення на посаду керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. У зв`язку з цим, на його думку, позов пред`явлений до належного відповідача, оскільки оскаржуване розпорядження Прилуцького міського голови від 11 червня 2019 року № 3 приймалося Попенко О. М. не як особою, що представляє інтереси Прилуцької міської ради, а особою яка діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того, апеляційний суд, дійшовши висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, не мав підстав закривати провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Вказує що заявлений у цій справі спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки його предметом є розпорядження міського голови про оголошення йому догани, тобто випливає з трудових правовідносин. При цьому його посада не відноситься до посад органів місцевого самоврядування, оскільки він призначений без конкурсу та він не є державним службовцем в розумінні Закону України «Про державну службу».
 
У січні 2020 року Прилуцький міський голова Чернігівської області Попенко О. М. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Вказує на помилковість висновку апеляційного суду про пред`явлення позову до особи, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, а тому суд не має можливості ні встановити фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини, ні відмовити у позові через фактичну відсутність відповідача. Всупереч вимогам законодавства, апеляційним судом не було розглянуто справу по суті.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
09 січня 2020 року справа № 742/2206/19 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Судами встановлено, що розпорядженням Прилуцького міського голови                    від 21 липня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління капітального будівництва Прилуцької міської ради.
 
Довідкою виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області      від 25 листопада 2019 року № 02-20/4746 підтверджено, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника Управління капітального будівництва Прилуцької міської ради, а призначення на посади цього Управління відбувається без конкурсного відбору і  особи, які обіймають посаду начальника Управління капітального будівництва Прилуцької міської ради, як станом на 11 червня 2019 року так і на час складення довідки, не мають статусу посадової особи органів місцевого самоврядування.
 
За змістом Положення про Управління капітального будівництва Прилуцької міської ради, що затверджене рішенням двадцятої сесії п`ятого скликання Прилуцької міської ради від 06 березня 2007 року, вказане Управління є самостійним структурним підрозділом - виконавчим органом міської ради, виконує функції замовника будівництва об`єктів житлово-комунального і соціального призначення на території міста Прилуки, воно є юридичною особою, яка підзвітна і підконтрольна міській раді, підпорядковується її виконавчому комітету і міському голові.
 
Згідно з посадовою інструкцією начальника Управління капітального будівництва міської ради міста Прилуки, затвердженої 04 січня 2017 року Прилуцьким міським головою, особи призначаються на цю посаду та звільняються з неї розпорядженням міського голови; начальник Управління несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань і обов`язків тощо.
 
Розпорядженням Прилуцької міської ради Чернігівської області від 11 червня 2019 року  № 3 ОСОБА_1 - начальнику Управління капітального будівництва міської ради, оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме «за не виконання проведення публічних закупівель по будівництву західної трибуни основного футбольного поля за адресою: АДРЕСА_1 ».
 
2 . Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону           від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти      2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України).
 
Встановлено, що єдиним відповідачем у цій справі ОСОБА_1 зазначив Прилуцького міського голову Чернігівської області Попенко О. М.
 
Предметом спору в цій справі є незаконне, на думку ОСОБА_1 , накладене на нього Прилуцьким міським головою Попенко О. М. дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
 
Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
 
Згідно з частиною першою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.  Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
 
Згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин міський голова  призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.
 
Апеляційний суд, встановивши, що накладаючи на ОСОБА_1 оспорюване ним дисциплінарне стягнення, Прилуцький міський голова Попенко О. М. діяла як керівник Прилуцької міської ради та її виконавчого комітету, тобто вона уособлювала власника у трудових відносинах з  ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку про те, що спір у цій справі пред`явлено до неналежного відповідача. 
 
Водночас, Верховний Суд не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що  ОСОБА_1 пред`явлено позов до особи, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, через що не має можливості ні встановити фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини, ні відмовити у позові у зв`язку з фактичною відсутністю у справі відповідача та, як наслідок, закрив провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, з огляду на таке.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Закриваючи провадження у справі апеляційний суд констатувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, однак не навів жодних підстав про неможливість розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства і не зробив жодного висновку про належність спору до адміністративного чи господарського судочинства, тобто порушив норми процесуального права. 
 
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
 
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
 
Враховуючи наведене, Прилуцький міський голова Попенко О. М. не може бути відповідачем у цій справі як фізична особа наділена процесуальною дієздатністю, оскільки міський голова є посадовою особою територіальної громади відповідного міста, тобто органу (юридичної особи) від імені якого він діє.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі           № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
 
Згідно частини першої-другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
 
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.
 
Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові       від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
 
Отже, встановивши, що позов у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача, апеляційний суд повинен був розглянути спір по суті, врахувавши такі обставини, та за наслідками такого розгляду ухвалити відповідне рішення, а не закривати провадження у справі.
 
У зв`язку з цим обґрунтованими є доводи наведені в касаційній скарзі та у відзиві на неї про те, що закриваючи провадження апеляційним судом були порушені норми процесуального права, що призвели до постановлення незаконної постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
 
Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Враховуючи наведене Верховний Суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до апеляційного суду.
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення згідно з встановленими обставинами та вимогами закону.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	В. М. Коротун    В. П. Курило