ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2020 р.                                                                   Справа №921/609/19

Західний апеляційний господарський суд в складі:
головуючого - судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                           -  Л.С. Данко
                                     -  О.С. Скрипчук
секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019
у справі №921/609/19 
за позовом: ТзОВ "Луцькавтодор-Сервіс"
до: Служби автомобільних доріг у Тернопільській області
про: стягнення 2 011 125,50 грн. 3% річних та 7 910 427,00 грн. індексації основного боргу (інфляційних нарахувань)

за участю представників:
від позивача  - Козак А.Ю. - представник (довіреність №б/н   від 03.01.19)
від відповідача - не з`явився.   

ВСТАНОВИВ :
             Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019, суддя Стопник С.Г., заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс" (вх.№20516 від 12.11.2019) про забезпечення позову у справі №921/609/19 було задоволено.  Накладено арешт на грошові кошти, що належать Службі автомобільних доріг у Тернопільській області (вул. О.Крушельницької, 8, м. Тернопіль, код 25887079) та обліковуються на банківських рахунках, в тому числі, але не обмежуючись, на банківському рахунку  № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ) у філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" (м. Тернопіль, майдан Волі, 2, код за ЄДРПОУ 09338500, код банку МФО 338545) в межах ціни позову в сумі 9921552,50 грн. та розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 148823,29 грн., всього  в межах суми 10070375 (десять мільйонів сімдесят тисяч триста сімдесят п`ять) грн.. 79 коп.
             З даною ухвалою не погодилася Служба автомобільних доріг у Тернопільській області і оскаржила її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що вона винесена без повного з`ясування всіх обставин справи, з порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст. 139 ГПК України. 
             ТзОВ "Луцькавтодор-Сервіс" подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 справу №921/609/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. - головуючий суддя, Данко Л.С., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019 у справі №921/609/19. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 було призначено справу до розгляду на 27.01.2020.
Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019 у справі №921/609/19 - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ "Луцькавтодор-Сервіс" звернулося з позовом до Служби автомобільних доріг у Тернопільській області про стягнення 2011125,50 грн. 3% річних та 7910427,00 грн. індексації основного боргу (інфляційних нарахувань).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання протягом тривалого часу відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору №34с від 12.07.2012 на суму 22 345 839,00 грн., що стало підставою для нарахування заявлених до стягнення 2 011 125,50 грн. 3% річних та 7 910 427,00 грн. індексації основного боргу (інфляційних нарахувань).
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2019 було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.
12.11.2019 ТзОВ "Луцькавтодор-Сервіс" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх.№20516 від 12.11.2019), відповідно до якої просило вжити у даній справі заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Службі автомобільних доріг у Тернопільській області та обліковуються на необмеженій кількості банківських рахунків, в тому числі, але не обмежуючись, на банківському рахунку  № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ) у філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" в межах ціни позову в сумі 9921552,50 грн. та розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 148823,29 грн., всього в межах суми 10070375,79 грн.
В обгрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, заявник вказав на те, що:
- на день подання позову про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, що є предметом судової справи №921/609/19, відповідачем не усунуто порушень своїх грошових зобов`язань та не виконано рішення суду по справі №921/528/15-г/4, яке набрало законної сили, в тому числі не оплачено вартість виконаних позивачем робіт на суму 22345839,00 грн., що була встановлена під час розгляду справи №921/528/15-г/4.
-  керуючись п.п.1, 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011, позивач неодноразово звертався до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області із заявою про примусове виконання судового рішення і подавав наказ про примусове виконання рішення та постанови від 25.01.2019 №921/528/15-г/4. Проте, такий наказ господарського суду Головне управління ДКСУ у Тернопільській області повертало без виконання на підставі п.29 Порядку №845 через те, що заборгованість за виконавчими документами не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою, які боржника уповноважили виконувати, а тому стягнення коштів має здійснюватись через органи виконавчої служби, що стверджується листами казначейства №13-08-06/159 від 21.03.2019, №13-08-10/1768 від 18.06.2019, №13-08-10/2593 від 15.08.2019, №13-08-10/3126 від 13.09.2019 та №13-08-10/3856 від 31.10.2019.
- для отримання більш детальної інформації, що стало підставою невиконання судового рішення у справі №921/528/15-г/4, до органу казначейства було надіслано адвокатські запити №158 від 17.04.2019 (по факту першого повернення наказу) і №163 від 21.06.2019р. (по факту другого повернення наказу), адвокатські запити по інших фактах повернення не надсилались.
На дані адвокатські запити було отримано відповіді органу казначейства №13-08-06/772 від 24.04.2019 та №13-08/2028 від 03.07.2019 з наданням підтверджуючих документів про вчинені дії як самим органом казначейства, так і Службою автомобільних доріг,  з яких  вбачається, що ГУ ДКСУ у Тернопільській області у всіх випадках повернув позивачу накази без виконання на підставі повідомлень самого боржника,  що заборгованість за рішенням суду не відповідає заходам та напрямкам визначеним за бюджетною програмою КПКВК 3111020 "Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення", паспорту бюджетної програми на 2019 рік та асигнуванням, які передбачені головному розпоряднику коштів  Законом України "Про державний бюджет України"  (листи Служби автомобільних доріг у Тернопільській області №07-19/446 від 15.03.2019, №№ 07-19/1071 та 07-19/1072 від 14.06.2019 з доданим Планом використання бюджетних коштів на 2019 рік за програмою КПКВК 3111020 "Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення" і паспортом бюджетної програми, листи Укравтодору №2937/4/6.2-5-1931/09 від 03.06.2019, №1381/4/6.2-5 від 10.06.2019, №4210/1/6.2-3-1425/06 від 01.08.2019). З отриманого листування між органом казначейства та Службою автомобільних доріг у Тернопільській області стосовно виконання наказу господарського суду у справі №921/528/15-г/4 також вбачається, що у Служби автомобільних доріг у Тернопільській області  відсутня окрема програма для виконання судових рішень, а тому безспірне стягнення має відбуватись з рахунків боржника.
- з отриманої відповіді №13-08-10/3604 від 11.10.2019 ГУ ДКСУ у Тернопільській області на адвокатський запит №166 від 01.10.2019, з листа №7-08-06/3612 від 11.10.2019р., листа №7-08-06/3114 від 12.09.2019р. вбачається виконання ГУ ДКСУ у Тернопільській області за поданням самого відповідача впродовж 2019 року різних виконавчих документів судів щодо стягнення заборгованості з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь відповідних кредиторів (стягувачів), за винятком позивача.
Вищевказані обставини, на думку позивача, вказують на те, що відповідач такою поведінкою всілякими способами та методами намагається уникнути виконання рішення суду, що набрало законної сили, у зв`язку з чим є підстави побоюватись, що відповідач ухилятиметься і від виконання рішення по справі №921/609/19, що розглядається судом, щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу, присуджену до стягнення у справі №921/528/15-г/4.
Заявник просив суд першої інстанції врахувати, що йому відомо про відкритий Службою автомобільних доріг у Тернопільській області рахунок у філії ТОУ АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , з якого відповідачем на користь позивача було сплачено 19161,19 грн. як виконання додаткового рішення суду у справі №921/528/15-г/4 (у зв`язку із переходом банківської системи на формування номеру банківського рахунку за стандартом IBAN реквізити вказаного рахунку є такими: UA943385450000026005300571697). Водночас, відповідач може мати інші поточні рахунки, що відкриті в різних банківських установах, у зв`язку з чим вважає ефективним накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на необмеженій кількості банківських рахунків відповідача в межах заявлених сум до стягнення.
Згідно частини 1  ст.140 ГПК України  заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч.1  ст.136 ГПК України  господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 137 цього Кодексу  заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2  ст.136 ГПК України).
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Частиною 1  ст.137 ГПК України  передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.1, 2, 3  Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16  (чинної на даний час), у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Отже, питання задоволення заяви сторони про вжиття заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до п.п.1, 3  ст.74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (п.1  ст.77 ГПК України).
Згідно з  ст.86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аргументуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що з урахуванням правовідносин, які склалися між сторонами, майнового характеру позовних вимог та їх суттєвого розміру, тривалого невиконання Службою автомобільних доріг у Тернопільській області своїх зобов`язань перед ТОВ "Луцькавтодор-Сервіс" та здійснення погашення заборгованості по інших виконавчих документах вибірково на користь інших суб`єктів господарювання,  існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову - накладення арешту на рахунки відповідача в межах заявленої до стягнення суми, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.
Так, зокрема, як зазначено у листі №7-08-06/3612 від 11.10.2019 Головного управління ДКСУ у Тернопільській області у період з 01 січня по 08 жовтня 2019 року Службою автомобільних доріг у Тернопільській області визначено код економічної класифікації видатків бюджету та рахунок для проведення безспірного списання коштів по дев`яти виконавчих документах на загальну суму 70 463 726,16 грн.
Відповідно до листа Державного агентства автомобільних доріг України від 07.06.2019 №2937/4/6.2-5-1931/09, останнім повідомлено про те, що додатково кошти на виконання судових рішень у 2019 році Укравтодором не передбачаються.
За змістом п.1 ч.1  ст.137 ГПК України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19).
Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Оскільки предметом позову у справі №921/609/19 є стягнення грошових коштів на загальну суму 9 921 552,50 грн, враховуючи наведені заявником доводи в обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та долучені до заяви докази, з метою запобігання можливому порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача та забезпечення можливості реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд першої інстанції визнав достатньо обгрунтованим необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі щодо накладення арешту на кошти, що розміщені на розрахункових рахунках Служби автомобільних доріг у Тернопільській області в межах ціни позову 9 921 552,50 грн. та розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 148823,29 грн.,  всього в межах суми 10070375,79 грн.
При цьому рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №916/73/19, від 10.10.2019 у справі №916/1572/19).
За таких обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заяву ТзОВ "Луцькавтодор-Сервіс" (вх.№20516 від 12.11.2019) про забезпечення позову у справі №921/609/19 слід задовольнити та  накласти арешт на грошові кошти, що належать Службі автомобільних доріг у Тернопільській області та обліковуються на банківських рахунках в межах ціни позову в сумі 9921552,50 грн. та розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 148823,29 грн.
Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст. ст. 139 ГПК України апеляційний суд відхиляє як безпідставне.
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019 по справі №921/609/19  винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 

Постановив:
Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2019 року у справі №921/609/19 залишити без змін. 
Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Тернопільській області залишити без задоволення.
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя                                                                                   О.Л. Мирутенко   

Судді:                                                                                                Л.С. Данко   

                                                                                                                                О.С. Скрипчук

"Повний текст постанови виготовлено 29.01.2020"