П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/3756/19 
Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В. 
          Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

15 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. 
за участю: секретаря судового засідання:Шпикуляка Ю.В.
представника позивача: Левковської В.В.
представника відповідача: Домарацької В.В.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління ДФС у Житомирській області  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  10 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Озадівське" до Головного управління ДФС у Житомирській області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2019 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Озадівське» (далі СТОВ «Озадівське») звернулося до суду  з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі ГУ ДФС у Житомирській області), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 04.03.2019 №0004611407;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 04.03.2019 №0004601407.
Рішенням  Житомирського окружного адміністративного суду від 140 вересня 2019 року позов задоволено:
-визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДФС у Житомирській області: форми "Р" від 04.03.2019 №0004611407 та  форми "В4" від 04.03.2019 №0004601407. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.
Апеляційні вимоги мотивовані тим, що позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «ДЕНВІЛЬ», а саме-придбання мінеральних добрив. 
При цьому скаржником зазначено, що згідно АІС «Податковий блог» форма 20-ОПП платником не подано фінансові квартальні та річні звіти за 2016-2018 роки, звітність форми 1-ДФ. 
Також апелянт просив звернути увагу, що стосовно ТОВ «ДЕНВІЛЬ» до АІС «СФП» внесено кримінальне провадження №32017110000000062 за ст.205 КК України. 
Окрім того, відповідач вказав, що ТОВ «ДЕНВІЛЬ» не має трудових ресурсів, основних фондів, виробничих, складських потужностей, об`єктивно необхідних для вчинення господарської діяльності.
26.06.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник позивача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,  26.12.2018 до 07.02.2019 на підставі направлень від 20.12.2018, виданих ГУ ДФС у Житомирській області №№3172-3177 відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.77.1, п.п.77.2, п.77.4, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та плану-графіка за 2018 рік на підставі наказу ГУ ДФС у Житомирській області від 14.12.2018 №2731 проведена документальна планова виїзна перевірка СТОВ "Озадівське" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.12.2015 до 30.11.2018, валютного - за період з 01.12.2015 до 30.11.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.12.2011 до 30.11.2018.
За результатами перевірки складено акт від 14.02.2019 №100/06-30-14-13/30838918, згідно з висновками якого, перевіркою встановлено зокрема порушення СТОВ "Озадівське" п.188.1 ст.188 п.198.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.4 ст.201 ПК України, у результаті чого було занижено податок на додану вартість на загальну суму 1622025,00 грн, у тому числі по періодах: за жовтень 2017 року на суму 44672,00 грн; за листопад 2017 року на суму 901476,00 грн; за грудень 2017 року на суму 632318,00 грн; за січень 2018 року на суму 41451,00 грн; за листопад 2018 року на суму 2108,00 грн, а також встановлено завищення р.21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" на суму 3523,00 грн за листопад 2018 року (Том №1 а.с.21-85).
На підставі вказаного акта  податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 04.03.2019 №0004611407, яким СТОВ "Озадівське" було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2027500,00 грн., з яких за податковими зобов`язанням - 1622025,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 405506,00 грн.  та податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 04.03.2019 №0004601407, яким СТОВ "Озадівське" було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3523,00 грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що висновки, викладені в акті перевірки від 14.02.2019 за №100/06-30-14-13/30838918 про безтоварність та нереальність господарських операцій між СТОВ "Озадівське" та ТОВ "Денвіль" є протиправними, оскільки реальність господарських операцій щодо купівлі і використання добрив підтверджується відповідними первинними документами, частина з яких надана під час розгляду справи представником позивача, а частина яких була вилучена згідно з протоколом обшуку від 17.08.2018.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками-суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1  статті  14 ПК України  податковий кредит- сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V цього Кодексу.
Згідно із пунктом  198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті  198 Податкового кодексу України).
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України унормовано, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до  статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом    201.11    статті    201 цього    Кодексу.
Підпунктом 44.1 статті  44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).
За визначеннями, що містяться у статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція-це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
У частині другій статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що  фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За вимогами частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2019 між позивачем (Покупець) та ТОВ "Денвіль" укладено договір поставки від 13.11.2017 №1311/17, згідно з яким постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, прийняти та оплатити товар.
На виконання умов договору поставки ТОВ "Денвіль" був поставлений товар на загальну суму 9085487,40 грн., у тому числі ПДВ-1514247,90 грн., що підтверджується наданими до перевірки видатковими накладними та податковими накладними, а СТОВ "Озадівське" здійснило частковий розрахунок за поставлений товар у сумі 2480536,82 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, наявних у матеріалах справи.
Вищевказані видаткові накладні були підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками СТОВ "Озадівське" та ТОВ "Денвіль".
Податкові накладні були виписані ТОВ "Денвіль" та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності з вимогами, встановленими ПК України.
Вищевказані операції за договором поставки відображені СТОВ "Озадівське" у бухгалтерському обліку.
Придбані у ТОВ "Денвіль" добрива СТОВ "Озадівське" використало у власній господарській діяльності, на підтвердження чтого позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СТОВ "Озадівське" згідно якого останнє займається наступними видами діяльності: 01.11 Вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.41 Розведенням великої рогатої худоби молочних порід, 01.45 Розведенням овець і кіз, 01.46 Розведенням свиней, 01.61 Допоміжною діяльністю у рослинництві, 49.41 Вантажним автомобільним транспортом, 36.00 Забором, очищенням і постачанням води (Том №1 а.с.11-18). 
Окрім іншого, у матеріалах справи містяться копії подорожніх листів вантажного автомобіля , облікових листів тракториста-машиніста, актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, що підтверджують реальність та фактичне використання придбаного товару (добрив)/, а також податкова декларація за 2018 рік 11 місяць та Додаток №2 та №5, згідно якої підприємством віднесено до податкового кредиту суму у розмірі 1435648,00 грн. та сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду і складає 3523,00 грн. та копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно загальною площею 340,4 кв. м., яке використовується СТОВ "Озадівське" під складські приміщення. 
Крім цього, судом першої інстанції встановлено і те, що у позивача є наявні трудові ресурси, складське приміщення, в якому можна зберігати добрива. Товар, який був поставлений за вищевказаним договором поставки відноситься до добрив, що використовуються для вирощування зернових культур. Оброблення вказаними добривами відбувається при відповідних погодних умовах.
В свою чергу, висновки відповідача про порушення позивачем вимог ПК України ґрунтуються на тому, що в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено наявність кредиторської заборгованості по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 6604950 грн. Також податковим органом встановлено, що  фактично поставка мінеральних добрив від ТОВ "Денвіль" не відбулася. Крім того, оперативним управлінням Києво-Святошинської ОДПІ  ГУ ДФС у Київській області порушено кримінальне провадження №3201710000000062 за статтею 205 КК України. Приймаючи до уваги відсутність поставки товару, наявність кредиторської заборгованості за придбані мінеральні добрива, а також враховуючи ознаки фіктивності ТОВ "Денвіль", податковий орган дійшов висновку про сумнівність та нереальність господарської операції.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.08.2019 у справі №804/5163/16, висновки судів про товарність господарських операцій і про те, що вони підтверджуються первинними  бухгалтерськими та іншими документами не можна вважати повними, всебічними та обгрунтованими не з`ясувавши участь контрагентів у ланцюгу постачання та їх дійсний вплив на правові наслідки спірних операцій.
У постанові Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 813/2975/15 звернуто увагу на необхідність дослідження реальної можливості контрагентів платника податку поставити спірні товари з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо). При цьому слід перевірити, якими силами та засобами виконувались спірні поставки, хто виступав їх конкретними виконавцями тощо.
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 21.08.2019 у справі №814/299/18, повідомлені контролюючим органом фактичні обставини, що ставлять під сумнів реальний характер поставки товару контрагентом позивача, мають бути перевірені та отримати належну оцінку судами, так як стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення спору. 
Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2019 року у справі №П/811/118/17 вказав, що   обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2, частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентами, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи складені за результатом таких операцій. При цьому, відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Між тим, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи щодо реальності вчинення спірних господарських операцій позивача з ТОВ "Денвіль". 
Так, матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірки податковим органом 27.12.2018 на підприємство подано запит  про надання належним чином завірених копій первинних документів та письмових пояснень стосовно фінансово-господарських взаємовідносин  та стану розрахунків з ТОВ "Денвіль".
10.01.2019  СТОВ "Озадівське" повідомило відповідача про неможливість надати будь-які первинні документи по взаємовідносинах з вищезазначеним контрагентом  у зв`язку з тим, що вони були вилучені старшим слідчим СУ ФР Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Києвській області Гуріним В.О. згідно протоколу обшуку від 17.08.2018.
В подальшому ГУ ДФС у Житомирській області направлено до ГУ ДФС у Києвській області запит про надання копій первинних документів, вилучених СУ ФР Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Києвській області по взаємовідносинах СТОВ "Озадівське" з ТОВ "Денвіль".
СУ ФР Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Києвській області направило відповідачу копії видаткових накладних на відвантаження товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортні накладні на перевезення мінеральних добрив, підписані  директором ОСОБА_2., як відповідальної особи постачальника, тоді як керівником ТОВ "Денвіль" був ОСОБА_1 про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату підписання договору.
Згідно наявної оперативної інформації СУ ФР ДФС України здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №320171100000000062 за фактом створення невстановленими особами на території Київської області низки суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, в тому числі ТОВ "Денвіль" за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.
Як вбачається з акту перевірки від 14.02.2019, згідно протоколу допиту свідка від 28.12.2017 ОСОБА_2 , останній за грошову винагороду зареєстрував підприємство без наміру здійснювати господарську діяльність. Печатки підприємства та електронного цифрового підпису не отримував, податкових декларацій де податкових органів не складав та не подавав, документів на адресу інших контрагентів не складав та не підписував, до фінансово-господарської діяльності ТОВ "Денвіль" відношення не мав.
Отже,  податкові та видаткові накладні, виписані ТОВ "Денвіль" протягом листопада-грудня 2017 року на загальну суму 9085487,40 грн. підписані особою ( ОСОБА_2 ), яка заперечує свою участь у підписанні будь-яких первинних документів. 
Крім того, СУ ФР ГУ ДФС у Київській області у ході досудового розслідування встановлено, що у ТОВ "Денвіль" відсутні власні чи орендовані офісні та виробничі потужності, складські приміщення, необхідні для зберігання ТМЦ, а також відсутній наймані працівники.
Згідно акту, за результатами проведеного аналізу ланцюгів постачання ТОВ "Денвіль" з використанням бази даних "Єдиний реєстр податкових накладних", встановлено, що  постачальниками СТОВ "Озадівське" були "ТОВ Спайс Компані", ТОВ "Лісолд", ТОВ "Лінбрук",  ТОВ "Келфорд", ТОВ "Антидемпінг",  ТОВ "Онікс Торг",  ТОВ "Маклер Торг", які не придбавали мінеральні добрива, а реалізували  такі товари, як квіти, фрукти, овочі, лікеро-горілчані вироби, продукти харчування, тощо. 
Також, зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ "Денвіль" та інші вище вказані підприємства мають ознаки "фіктивності", зокрема: податкова звітність в повному обсязі службовими особами вказаних товариств з  моменту створення не подавалась; виробничі потужності та наймані працівники відсутні; усі суб`єкти господарювання зареєстровані за адресами масової реєстрації; доходи службові особи не отримували.
Таким чином, вищенаведене свідчить про неможливість проведення будь-яких господарських операцій з даними суб`єктами господарювання, в тому числі, пов`язаних із постачанням ТМЦ.
Водночас, зі змісту акта слідує, що ТОВ "Денвіль" реалізовувало товарно-матеріальні цінності в адресу інших суб`єктів господарювання, тим самим безпідставно формувало їм податковий кредит з ПДВ, та надавало можливість ухилятися від сплати податків. Проте ТМЦ реалізовані ТОВ "Денвіль" останнє не придбавало, та не являлося й виробником. Встановлено, що функціонування протиправної схеми з незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат для підприємці реального сектору економіки, та подальшого обготівковування грошових коштів отриманих від такої діяльності здійснюється з використанням розрахункових рахунків ТОВ "Денвіль".
Колегія суддів враховує викладений в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №826/747/13-а висновок про те, що хоча й факт порушення кримінальної справи щодо керівників контрагента позивача не вказує на наявність обставин, які не потребують доказуванню, разом з тим, зазначені обставини підлягають врахуванню з огляду на те, що в податкових накладних, прийнятих до обліку, з цим контрагентом, зазначене прізвище саме цієї особи.
Отже, хоча надані позивачем  первинні документи і відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають реального руху товарно-матеріальний цінностей між СТОВ "Озадівське" та постачальником ТОВ "Денвіль". 
Водночас, визначальним фактором, який дає підстави для відображений господарської операції в даних податкового обліку є не підписання бухгалтерських документів, а факт руху активів платника податків та рух його капіталу.
Так, первинні документи контрагента СТОВ "Озадівське" є неналежними, оскільки такі підписані директором, який фактично ніякого відношення до діяльності ТОВ "Денвіль" не має, фінансово-господарською діяльністю не займався, адміністративно-розпорядчі функції керівника підприємства не виконував.
Вказані обставини свідчать про те, що факт приймання-передачі, товару СТОВ "Озадівське" від контрагента ТОВ "Денвіль" документально не підтверджується, оскільки в даному випадку має місце дефект у правовому статусі контрагента (відсутність повноважень особи на складання первинних документів).
З урахуванням наведених обставин у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Денвіль" згідно договору поставки №1311/17  від 13 листопада 2017 року не підтверджується наданими під час перевірки та долученими до матеріалів адміністративної справи первинними документами. Отже, позивач не мав права формувати податкову звітність з ПДВ за результатами операцій з ТОВ "Денвіль", реальність яких достеменно не підтверджена. Тому, висновки акта перевірки №100/06-30-14-13/30838918 від 14.02.2019 є обґрунтованими, а  прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення-правомірними.
Ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про  відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Озадівське" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Озадівське", відмовити.  
     
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  20 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.