П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  824/1093/19-а 
Головуючий у 1-й інстанції:   Дембіцький Павло Дмитрович  
Суддя-доповідач:  Кузьменко Л.В. 
04 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьменко Л.В. 
суддів:  Франовської К.С.  Совгири Д. І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (ухвалу постановлено суддею Дембіцьким П.Д. в м. Чернівці, повний текст ухвали складено 27.11.2019 року ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в якому просила скасувати:
- податкове повідомлення-рішення № 33763-13 від 30.06.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у розмірі 37396,16 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № 33764-13 від 30.06.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у розмірі 20364,08 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № 33765-13 від 30.06.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у розмірі 32906,64 грн.
На обґрунтування позовних вимог покликалась на порушення відповідачем приписів  пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України. Зазначила, що контролюючий орган спірними податковими повідомленнями-рішеннями неправомірно нарахував їй податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2016 рік, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів позивач є власником будівель сільськогосподарського призначення (свинарники). Вважає, що нерухоме майно, на яке нараховано податок, не є об`єктом оподаткування відповідно до пп. «ж» п. 3.2 «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне  від земельної ділянки та положення про транспортний податок», затвердженого рішенням Лашківської сільської ради від 22.01.2016 «2-4/16 та  пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, а відтак, у відповідача не було підстав для винесення податкових повідомлень-рішень від 30.06.2017, які просить визнати протиправними та скасувати.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення - закрито. Позивачу роз`яснено, що повторноне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Позивач не  погодилась з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати, а повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позовні вимоги, які є предметом розгляду у цій справі, позивач обґрунтовує іншими підставами, не тотожними та такими, що не були предметом судового розгляду в адміністративній справі №824/667/17-а, а тому ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі вважає незаконною.
Позивач в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №824/667/17-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області №33763-13 від 30.06.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у розмірі 37396,16 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області №33764-13 від 30.06.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 р. у розмірі 20364,08 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області №33765-13 від 30.06.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік у розмірі 32906,64 грн.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі №824/667/17-а апеляційну скаргу ГУ ДФС у Чернівецькій області задоволено, оскаржувані податкові повідомлення - рішення №33763-13 від 30.06.2017, №33764-13 від 30.06.2017, №33765-13 від 30.06.2017 визнано законними та відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі від 06 серпня 2018 року у справі № 824/667/17-а відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, в якому просила скасувати податкові повідомлення - рішення №33763-13 від 30.06.2017, №33764-13 від 30.06.2017, №33765-13 від 30.06.2017.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спірні відносини були предметом судового розгляду Вінницького апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №824/667/17-а, рішення у цій справі набрало набрало законної сили, спір розглядався між тими самими сторонами, про той самий предмет, що і у справі №824/1093/19-а.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду адміністративної справи без винесення судового рішення, у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду.
Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені ст. 238 КАС України.
За приписами п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб для вирішення спору.
Згідно з ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
За правилами ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судами встановлено, що у вересні 2017 року позивач в межах адміністративної справи №824/667/17-а, звернулася до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень №33763-13 від 30.06.2017, №33764-13 від 30.06.2017, №33765-13 від 30.06.2017, якими позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Як на підстави позову у справі №824/667/17-а позивач покликалась на відсутність у податкового органу підстав для застосування щодо позивача у 2016 році ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які встановлено на території Лашківської сільської ради рішенням цієї сільради від 22.01.2016 №2-4/16, оскільки такі ставки підлягають застосуванню не раніше наступного бюджетного періоду, тобто з 2017 року.
Разом з тим, підставами позову в справі №824/1093/19-а позивач зазначає, що вона здійснює підприємницьку діяльність як ФОП, відповідно до правовстановлюючих документів позивач є власником будівель сільськогосподарського призначення (свинарники). Вважає, що нерухоме майно, на яке нараховано податок, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянкивідповідно до пп. «ж» п. 3.2 «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне  від земельної ділянки та положення про транспортний податок», затвердженого рішенням Лашківської сільської ради від 22.01.2016 « 2-4/16 а також в силу положень пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України. Тому вважає, що у відповідача не було підстав для винесення податкових повідомлень-рішень від 30.06.2017. 
Проте, як встановлено з оскаржуваної ухвали та матеріалів справи, судом першої інстанції не в повній мірі розкрито поняття підстав позову.
При визначенні підстави позову, як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що закриваючи провадження у справі суд першої інстанції обмежився лише констатацію наявності судового рішення у справі № 824/667/17-а та наявності тих самих сторін, однак не надав належної оцінки підставам позову.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду є передчасними тому їх не можна вважати правильними. 
Ухвала суду від 27.11.2019 року перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.
Справу направити до  Чернівецького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Кузьменко Л.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Совгира Д. І.