ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 р.	Справа № 480/3862/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Зеленського В.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС  на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Глазько С.М., м. Суми) від 21.11.2019 року (повний текст рішення складено 25.11.2019 р.) по справі №480/3862/19 за позовом ОСОБА_1  до Сумської митниці ДФС  про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Сумської митниці ДФС і просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.05.2019 №UA805180/2019/000117/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.05.2019 №UA805180/2019/00279.
В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що позивач 15.05.2019 подав до Сумської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA805180/2019/013819, згідно з якою відповідачеві пред`являвся до митного оформлення транспортний засіб особистого користування марки TOYOTA, модель RAV4, модельний рік виготовлення - 2006, колір сірий, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначені в акті митного огляду, який придбано позивачем у Німеччині за ціною 2700,00 євро.
Після прийняття митної декларації до митного оформлення 15.05.2019 інспектором митниці направлено декларантові два електронних повідомлення, в яких вказувалось, що декларанту необхідно надати оригінали документів, зазначених в митній декларації у графі 44, або засвідчені у встановленому порядку їх копії.
У відповідь на цей запит позивач 16.05.2019 направив до митниці лист № б/н від 23.05.2015, в якому повідомлялось про відсутність додаткових документів та прохання керуватися попередньо наданими документами.
Відповідач після отримання від декларанта листа про відсутність можливості надати додаткові документи 16.05.2019 виніс рішення про коригування митної вартості товару № UA805180/2019/000117/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість скориговано «за ціною договору, щодо ідентичних товарів» і її розмір підвищено з 2700,00 євро до 5818,00 євро. 
У подальшому, Сумською митницею ДФС на вищевказану митну декларацію винесено також й картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00279, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням вищевказаного рішення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року  адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.05.2019 №UA805180/2019/000117/2.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Сумської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.05.2019 №UA805180/2019/00279.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40020, код ЄДРПОУ 39420037) суму судового збору в розмірі 1684,17 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги пояснив, що після направлення декларантом електронної митної декларації від 15.05.2019 р., відбулось спрацювання системи управління ризиками за кодом 105-2, відповідно до якого працівникам митниці рекомендовано здійснити перевірку правильності визначення декларантом митної вартості, звернути увагу на вартість ідентичних або подібних товарів, перевірити дані електронного інвойсу, провести перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. 
Зазначено, що митна вартість товару є меншою митної вартості ідентичних товарів, що можливе заявлення  недостовірної інформації про транспортний засіб  бувший у використанні, що впливає на базу його оподаткування. 
За результатами перевірки товаросупровідних документів, які надіслано до АСМО декларантом позивача, інспектором митниці встановлено факт відсутності документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля 
Крім того, декларантом позивача не було надано будь-які платіжні документи на підтвердження ціни, що була сплачена за автомобіль. 
У зв`язку з викладеним, інспектором з митного оформлення було направлено позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів відповідно до ст. 53 МК України на підтвердження ціни, що сплачена за автомобіль. 
Після чого, враховуючи неподання декларантом запитуваних документів, у зв`язку з неможливістю митного оформлення товару за основним методом, відповідачем, згідно з ч.1 ст. 55 МК України, прийнято рішення про коригування митної вартості товару за другорядним методом. Вважає, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови у прийнятті митної декларації винесені правомірно. 
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст.        229        та ч. 2 ст.        313        Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивачем 15.05.2019 до Сумської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію № UA805180/2019/013819, згідно з якою відповідачеві пред`являвся до митного оформлення транспортний засіб особистого користування: «легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка TOYOTA, модель RAV4. Ідентифікаційний номер ( VIN ): НОМЕР_3 . Календарний рік виготовлення - 2006. Модельний рік виготовлення - 2006. Колір сірий. Тип кузова універсал. Колісна формула: 4*4. Робочий об`єм циліндрів двигуна 2231 см3. Потужність двигуна 130 кВт. Тип двигуна дизельний. Кількість місць для сидіння, включно з місцем водія - 5. Відповідає екологічним нормам не нижче «Євро-4». Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначені в Акті митного огляду».
Вартість даного автомобіля задекларована у вказаній декларації в розмірі 2700,00 євро.
Митна вартість за вищевказаною митною декларацією визначалася декларантом за першим методом.
Разом з електронною митною декларацією, декларантом були подані наступні документи:
1. Рахунок-фактура № б/н від 23.04.2019 року, який виданий продавцем ОСОБА_2 на ім`я позивача (із вказівкою його прізвища та ім`я, а також адреси проживання) і в якому зазначено, що ціною купівлі автомобіля TOYOTA RAV4 з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 є 2700,00 євро;
2. Акт про проведення огляду № UA205010/2019/417495 від 01.05.2019;
3. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) № НОМЕР_4 від 23.07.2015, в якому вказано, що останнім зареєстрованим власником автомобіля являється ОСОБА_2;
4. Технічний паспорт, виданий на ім`я продавця - ОСОБА_2;
5. Сертифікат відповідності № UA.009.102509-19 від 02.05.2019.
Після прийняття митної декларації до митного оформлення головним державним інспектором митниці Передерієм О.В. направлено декларантові два електронних повідомлення, в яких вказувалось, що декларанту необхідно надати оригінали документів, зазначених в митній декларації у графі 44, або засвідчені у встановленому порядку їх копії, а також документи визначені ст. 53 МК України (а.с.28-29).
На вказані листи уповноважена особа позивача 16.05.2019 надіслала на адресу відповідача заяву, у якій повідомила відповідача про відсутність додаткових документів та просила прийняти рішення на підставі наданих документів (а.с.30).
У подальшому, головним державним інспектором Сумської митниці ДФС Передерієм О.В. винесено рішення про коригування митної вартості товару № UA805180/2019/000117/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість скориговано «за ціною договору, щодо ідентичних товарів» і її розмір підвищено з 2700,00 євро до 5818,00 євро, а також на вищевказану митну декларацію винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням вищевказаного рішення.
В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що відповідачем не доведено наявності визначених законом підстав для проведення коригування митної вартості автомобіля та правомірності винесення ним рішення про коригування митної вартості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа №21-498а15).
Відповідно до оскаржуваного рішення від 16.05.2019, причиною для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування зазначено, що використанні декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично підставою для коригування митної вартості слугувала не розбіжність між відомостями документів, наданих до митного оформлення, а те, що задекларована митна вартість ввезеного позивачем автомобіля була нижчою наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами НОМЕР_3, валюта - EUR., вартість 5490,00", у зв`язку з чим спрацював профіль ризику.
Відповідно до ч.4 ст. 337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи. 
Згідно з ч.1 ст. 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Аналізуючи наведені норми, слід дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак, самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
В апеляційній скарзі відповідачем також зазначено, що причиною коригування митної вартості було, зокрема, ненадання будь-яких  платіжних документів на підтвердження цін, що була сплачена за автомобіль.
Однак, відповідач протиправно не взяв до уваги  всі подані позивачем разом з митною декларацією документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: рахунок-фактуру №б/н від 23.04.2016.
Колегія судів наголошує на тому, що декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митниці документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).
Посилання відповідача на те, що сума, яка заявлена декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, яка висловлена в постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
При цьому, слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18.
Отже, наданим до митниці рахунком-фактурою №б/н від 23.04.2016 підтверджується заявлена декларантом у митній декларації митна вартість автомобіля в розмірі 2700 євро.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що у позивача були фактичні підстави для визначення митної вартості автомобіля на рівні 2700 євро. 
Крім того, суд наголошує, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про визначення вартості товару, не зазначив з яким саме ідентичним транспортним засобом (країну походження, час експорту та інше) порівнювався наведений транспортний засіб та відповідно до яких критеріїв була визначена спірна вартість транспортного засобу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78    цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобіля згідно з оскаржуваним рішенням від 16.05.2019 №UA805180/2019/000117/2 .
У зв`язку з чим, колегія суддів зазначає, що дії відповідача щодо коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобіля на підставі даних вищевказаної митної декларації суперечать наведеним вимогам ст. 59 МК України. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16.05.2019 №UA805180/2019/000117/2  винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов  вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Сумської митниці ДФС  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі № 480/3862/19  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.< Звіт >
Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Зеленський    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  25.02.2020 року