ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/1864/19	Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/157/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Сташків Б. І., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника ТзОВ "Молода Ідея" 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року (постановлену суддею Запорожець Л.М., повний текст якої складено 25 листопада 2019 року) у цивільній справі № 596/1864/19 за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської державної нотаріальної контори, Гусятинського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Молода Ідея", третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

       У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. 
       Заява вмотивована тим, що 17 серпня 2017 року державним підприємством "СЕТАМ", було проведено реалізацію належного позивачу нежитлового приміщення загальною площею 207,2 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 (далі приміщення). 
       Приміщення було реалізовано в межах виконавчого провадження ВП 53380700, на виконання виконавчого листа №2-374/2011, виданого Гусятинським районним судом Тернопільської області від 29.08.2011 року. 
       Переможцем згаданих електронних торгів було визначено ОСОБА_2 . 
       На підставі Свідоцтва виданого 12.09.2017 року було проведено державну реєстрацію прав власності на приміщення за ОСОБА_2 
       22.09.2017 року приміщення було відчужено шляхом внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Молода Ідея".         
       Зазначила, що її було незаконно позбавлено права власності на приміщення. Позивачем було пред`явлено позовну заяву про визнання дій нотаріуса неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння. 
       Підставою заявлених позовних вимог вважає, що є порушення встановленої законом процедури укладення правочину, оформлення його результатів та протиправність вчинення нотаріальних дій, які потягнули за собою вибуття у позивача права власності на приміщення поза власною волею. 
       Звернула увагу суду, що на сьогодні існує реальна загроза можливого невиконання рішення суду, яким буде витребувано приміщення із незаконного володіння ТзОВ "Молода Ідея" .
       Зазначила, що приміщення може бути безперешкодно відчужено товариством, що в свою чергу повністю зробить неможливим виконання рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відтак, ризик невиконання рішення суду є повністю реальним. За умови відчуження товариством під час судового розгляду спірного приміщення іншій особі, заміна первісного відповідача належним відповідачем чи залучення до участі у справі цієї особи як співвідповідача затягуватиме час розгляду справи, а наслідком дій відповідача з приводу відчуження спірного майна після ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, що є предметом даної справи й до вступу такого в законну силу чи до закінчення виконання є пред`явлення позивачем нового позову до нового власника.
       Крім того, вказує в заяві, що на сайті ОLХ розміщене оголошення про продаж спірного приміщення, яке є доказом існування реального ризику відчуження спірного приміщення.
       Враховуючи вказане просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне приміщення.
       Крім того, зазначила, що товариством вживаються дії з метою відключення приміщення від електропостачання та газопостачання, що підтверджується актом пломбування вхідних (вихідних) засувок від 23.11.2017 року та актом вимогою від 05.12.2017 року. У зв`язку з цим вважає, що наявні також підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони товариству користуватися спірним об`єктом до винесення кінцевого рішення у даній справі.
       Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.        
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
       Посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції про недостатність наданих доказів для задоволення заяви про забезпечення позову.
       Зазначає, що спірне приміщення може бути безперешкодно відчужено товариством , що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду.
       Вказує про те, що на сайті ОLХ розміщене оголошення про продаж спірного приміщення, яке є доказом існування реального ризику відчуження спірного приміщення.
       Зазначає про неврахування судом першої інстанції відповідних роз`яснень, викладених у п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", де звертається увага судів на те, що позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений, а також на те, що передача відповідачем майна іншій особі в тимчасове користування тягне за собою залучення останньої, як співвідповідача до участі в справі, а відчуження такого майна - заміну первісного відповідача іншим. 
       Звертає увагу на неврахування судом роз`яснень, викладених у п.20 вищезгаданої постанови Пленуму щодо можливості вжиття судом заходів забезпечення позову, в тому числі, у вигляді накладення арешту на майно, для забезпечення знаходження такого майна у відповідача.
        ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась.
       Представник ТзОВ "Молода Ідея" в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив і вказав, що позивач вже зверталась з позовом про визнання прилюдних торгів з реалізації спірного приміщення недійсними, справа №596/1702/17 розглядалась судами усіх інстанцій і в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       Звернув увагу, що позивач незважаючи на те, що спірне приміщення знаходиться у власності товариства не звільнила приміщення і продовжує його використання у своїх цілях - як бар "ІНФОРМАЦІЯ_1".
       Після набуття власності на приміщення товариство не змогло реалізувати своє право на користування своєю власністю, позбавлено доступу до своєї власності через перешкоди, які чинить позивач і жодного дня з 2017 року не використовувало приміщення.
       Вказав, що позивач не бажає звільняти приміщення і на даний час пред`явила безпідставний позов.
       Зазначив, що товариство набуло права власності на спірне приміщення в 2017 році і не має наміру його реалізовувати. 
       Оголошення на сайті ОLХ товариство не розміщувало. Крім того, таке оголошення містить недостовірну інформацію, зокрема щодо правовстановлюючих документів на приміщення, які датовані в оголошенні 2008 роком і видані виконкомом Гусятинської селищної ради, а товариство набуло право власності в 2017 році шляхом внесення приміщення в статутний капітал. Крім того, вказано, що майно належить боржнику, однак на даний момент боржників не існує.
Від Гусятинської державної нотаріальної контори, Гусятинського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області надійшли заяви про розгляд справи у відсутності їх представників.
Третя особа - ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення представника ТзОВ "Молода Ідея", перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що на виконання рішення Гусятинського районного суду у справі 2-374/11 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 010/05-001/139/08 від 30.07.2008 року в розмірі 98519 доларів США 66 центів, що еквівалентно 784748, 50 гривень шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення з цегли загальною площею 207, 2 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке передане в іпотеку згідно іпотечного договору від 07 серпня 2008 року, було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП 53380700.
10.02.2017 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення суду у справі 2-374/11. 
       17 серпня 2017 року державним підприємством "СЕТАМ" проведено реалізацію вказаного нежитлового приміщення. Переможцем згаданих електронних торгів став ОСОБА_2 . 
       На підставі Свідоцтва виданого 12.09.2017 року було проведено державну реєстрацію прав власності на приміщення за ОСОБА_2 
22.09.2017 року приміщення ОСОБА_2 внесено до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Молода Ідея". 
ОСОБА_1 зверталась з позовом про визнання недійсними електронних торгів, скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання майна та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року у справі 596/1702/17 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вказане рішення залишено без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області від 11.06.2018 року та постановою Верховного Суду від 03.10.2019 року.
Після набрання рішенням Гусятинського районного суду від 29 березня 2018 року законної сили, ОСОБА_1 заявила позов про визнання дій неправомірними, скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних) торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння та просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне приміщення та заборони користуватись ним, посилаючись на те, що власник приміщення ТзОВ "Молода Ідея" може його відчужити, що затягне розгляд даної справи або зробить неможливим виконання рішення суду.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що наданих позивачем доказів недостатньо для задоволення заяви про забезпечення позову та відсутні підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. 
       При цьому відповідно до частин 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
       Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
       Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.        
       Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
       Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
       Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб. 
       Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду позивачем не надано. Позивачем не наведено обґрунтованих мотивів про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній цивільній справі, оскільки приміщення, на яке заявниця просить накласти арешт вибуло з її власності ще у 2017 році, протягом цього часу товариство не намагалося відчужити і не відчужило вказане приміщення та взагалі його не використовувало.
       Натомість, колегія суддів, погоджується з доводами відповідача, що ймовірне використання ним, як власником, в майбутньому своїх прав щодо реалізації приміщення є лише припущенням та не є підставою для накладення арешту на приміщення.
       В судовому засіданні представник ТзОВ "Молода Ідея" пояснював, що оголошення на сайті ОLХ товариство не розміщувало і його міг розмістити будь-хто. Крім того, таке оголошення містить недостовірну інформацію, зокрема щодо правовстановлюючих документів на приміщення, які датовані в оголошенні 2008 роком і видані виконкомом Гусятинської селищної ради, а товариство набуло право власності в 2017 році шляхом внесення приміщення в статутний капітал. Вказано, що майно належить боржнику, однак на даний момент боржників не існує.
       Колегія суддів погоджується з доводами представника товариства, оскільки подане позивачем оголошення про намір товариства відчужити приміщення містить невірну інформацію щодо приміщення та не містить інформації за якою можливо ідентифікувати особу яка подала таке оголошення - зокрема те, що таке оголошення подано від імені товариства.
       Зокрема в оголошенні вказано, що приміщення належить боржнику на підставі свідоцтва про право власності САВ НОМЕР_1 від 14.07.2008 року, що видане виконавчим комітетом Гусятинської селищної ради. Як вбачається з матеріалів справи вказане свідоцтво про право власності датоване 2008 роком, є свідоцтвом, яке видавалося позивачу і саме цим свідоцтвом позивач оперує в поданих ним процесуальних документах.
       Суд першої інстанції вірно врахував співмірність зазначених заявником заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення і заборони користуватись ним та підстав для їх застосування (можливе відчуження нежитлового приміщення) та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування таких заходів забезпечення позову.
Критичній оцінці підлягають доводи про те, що товариством вживаються дії з метою відключення приміщення від електропостачання та газопостачання, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони товариству користуватися спірним об`єктом до винесення кінцевого рішення у даній справі, оскільки позивач не є власником вказаного приміщення з 2017 року і вказані дії не порушують її права.
Однак колегія суддів вказує на те, що вищевказані доводи позивача слід розцінювати в сукупності з доводами представника товариства, згідно яких товариство не змогло реалізувати своє право на користування своєю власністю, позбавлено доступу до своєї власності через перешкоди, які чинить позивач і жодного дня не використовувало приміщення, позивач не бажає звільняти приміщення і використовує його в своїх цілях, як бар "ІНФОРМАЦІЯ_1".
Посилання апелянта постанову Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" колегією суддів оцінюються критично, оскільки положення вказаної постанови можуть бути застосовані судом при вирішення позову по суті і не свідчать самі по собі про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його постановленні, зокрема, ст.149-153 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
       Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Згідно положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає, що судові витрати необхідно покласти на сторони в межах ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Сташків Б.І.

                                                                               Ходоровський М.В.