ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2998/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу	 Військової частини НОМЕР_1 	
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р.  у справі №280/2998/19	
 за  позовом:	ОСОБА_1 	
 до:  третя особа:  про:	Військової частини НОМЕР_1  Військова частина НОМЕР_2  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання  вчинити певні дії,- 	

ВСТАНОВИВ:
18.06.2019р. ОСОБА_1 звернувся за допомогою поштового зв`язку до Запорізького окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до  Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Військова частина НОМЕР_2  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання  вчинити певні дії / а.с. 4-10/.
Ухвалою Запорізького  окружного адміністративного суду від 24.06.2019р. у справі №280/2998/19 відкрито провадження за вищезазначеним позовом  та справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін /а.с. 2-3/.
Позивач  у адміністративному позові посилається на порушення своїх прав відповідачем, та  просить:
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача  щодо невиплати йому грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно у сумі 77082,54 грн.;
-          стягнути з відповідача  грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно в сумі 77082,54 грн.;
-          стягнути витрати на адвокатську (правничу) допомогу у розмірі 3500 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №280/2998/19 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане,  речове майно у сумі 77082,54 грн. та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно в сумі 77082,54 грн.; відмовлено в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу  (суддя ОСОБА_2 ) /а.с. 44-46/. 
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог, мотивовано обґрунтованістю позовних вимог позивача та неправомірністю дій відповідача, а в частині  відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено із-за не надання доказів оплати такої допомоги.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 01.08.2019р. в частині визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації, подав апеляційну скаргу / а.с. 52-54/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019р. у справі №280/2998/19 відмовлено  Військовій частині НОМЕР_1 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового бору, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №280/2998/19 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 56-57/.
Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу суду за допомогою поштового зв`язку на виконання вищезазначеної ухвали суду надіслано клопотання про відстрочення сплати судового збору /а.с. 60-63/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019р. у справі №280/2998/19  відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №280/2998/19, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги - повернуто заявнику /а.с. 66/.
Військовою частиною НОМЕР_1 було повторно подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 12.11.2019р. /а.с. 78-82/, у якій посилаючись на те, що   судом  першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі в частині визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації з порушенням норм  чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 01.08.2019р. та постановити у справі нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Матеріали адміністративної справи №2802998/19 з вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача надійшли до суду апеляційної інстанції 26.11.2019р. /а.с. 77/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019р. у справі №280/2998/19 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у даній справі залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №20/2998/19, із зазначенням причин поважності пропуску строку з 31.08.2019р. по 12.11.2019р. та надання на їх обґрунтування доказів.
14.12.2019р. до суду апеляційної інстанції  на виконання вищезазначеної ухвали суду за допомогою поштового зв`язку /а.с. 97/ подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №20/2998/19 /а.с. 89-97/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019р. у справі №280/2998/19 поновлено  Військовій частині НОМЕР_1 строк апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №280/2998/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини   НОМЕР_1 /а.с. 98/ та ухвалою від 23.12.2019р. /а.с. 99/ призначено розгляд справи  №280/2998/19 у порядку письмового провадження на 28.01.2020р., про що судом було повідомлено учасників справи /а.с.100,101,102,103/.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира відділення станції фельд`єгерсько-поштового зв`язку, у званні  старшого сержанта. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №216 від 10.08.2018р., у зв`язку із звільненням ОСОБА_1  з військової служби у запас, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвитку, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016р., зобов`язано начальника стройової частини надати до військової частини НОМЕР_1 документи на виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за не отримане речове майно за період проходження військової служби в сумі 77082,54 грн. /а.с. 16/.
Зазначена сума грошової компенсації за не отримане речове майно підтверджується довідкою №314 від 10.08.2018р. виданою військовою частиною НОМЕР_1 /а.с. 17-18/ .
А відповідно до довідки №2630 від 20.05.2019р., військова частина НОМЕР_1 здійснює фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 - Б /а.с. 22/.
Бездіяльність відповідача та не виплата передбаченої законодавством та визначеної відповідачем грошової компенсації за не отримане речове майно і стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України  №2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі - Закон), Порядком виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за не отримане майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016р. (далі –Порядок №178).
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ст.9-1 Закону порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Відповідно до  абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р. особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Отже  вищевказані правові норми дають можливість зробити висновок,  що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби на підставі наказу командира, у якому зазначається розмір грошової компенсації. При цьому на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Як, вбачається з  матеріалів справи,  наказом №216 від 10.08.2018р. Військової частини НОМЕР_2 визначено позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 77082,54 грн.,  але зазначена сума не була виплачена позивачу при його звільнені та не була виплачена і в наступному.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем допущено протиправна бездіяльність стосовно не виплати позивачу грошової компенсації за речове майно, а тому суд першої інстанції правомірно  визнав таку бездіяльність відповідача протиправною та стягнув з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за речове майно.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що виплата грошової компенсації не здійснювалось у зв`язку з відсутністю фінансування, колегія суддів вважає, необхідним зазначити наступне.
Відповідно до практики Європейського суду  з прав людини ( Справа «Кечко проти України»),  Суд звертав увагу на те, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань є безпідставними. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
З урахуванням таких висновків Європейського суду, колегія суддів вважає, невиконання відповідачем свого обов`язку виплати грошової компенсації за не отримане речове майно із-за відсутності фінансування не може бути визнано обґрунтованим та законним.  
З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги  знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, судом першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і  ухвалено  законне рішення  про задоволення позовних вимог, а враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну  оскаржуваного судового рішення, не встановлено  тому колегія суддів вважає за необхідне  рішення суду першої інстанції від 01.08.2019р.  у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі,  суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1  -  залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2019р. у справі №280/2998/19 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано – 28.01.2020р.              
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко