П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3798/19	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Стас Л.В..
суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася з позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому просила  визнання протиправним та скасування рішення відповідача №822125 від 06.06.2019 року, про відмову у перерахунку пенсії. Також позивач просила зобов`язати відповідача здійснити донарахування та виплату раніше призначеної пенсії, починаючи з 31.05.2018 року, на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №849/Г/15-53-05-41 від 17.07.2018 року, згідно всіх складових середнього розміру заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у сумі 7836,20 гривень, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (у редакції чинній на час виходу на пенсію) виходячи із розрахунку 87%, без обмеження граничного розміру пенсії, без змін базового місяця для нарахування індексації, зі збереженням існуючої фіксованої суми індексації та з урахуванням всіх нарахованих і проведених виплат.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 - задоволено.
Рішення Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №9 Управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ України в Одеській області №822125 від 06.06.2019 року, про відмову у перерахунку пенсії - визнано протиправним та скасувати.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити донарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 31.05.2018 року, на підставі довідки ДПІ  у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №849/Г/15-53-05-41 від 17.07.2018 року, згідно всіх складових середнього розміру заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у сумі 7836,20 гривень, відповідно до  ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ  (у редакції чинній на час виходу на пенсію) виходячи із розрахунку 87%, без обмеження граничного розміру пенсії (раніше призначена Київським районним судом м. Одеси №520/14631/14-а від 04.06.2015 року, сума матеріальної допомоги 4807,29 грн., згідно довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси №29598/Г/15-53-05-026), без змін базового місяця для нарахування індексації, зі збереженням існуючої фіксованої суми індексації, згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду №815/6937/17 від 31.01.2018 року, та з урахуванням всіх нарахованих і проведених виплат.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 768,40 грн.
09 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року в адміністративній справі № 420/3798/19, в якому просить зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення, встановивши ГУПФ України в Одеській області строк виконання зазначеного судового рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року в адміністративній справі № 420/3798/19 – відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 420/3798/19.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що ухвала суду прийнята без детального з`ясування обставин та перевірки виконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, а також з`ясування обставин, які перешкоджають його виконанню суб`єктом владних повноважень. При цьому, апелянт звертала увагу суду на тому, що відмовляючи у встановленні судового контролю, судом було порушено її право на належний судовий захист від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а також відновлення порушених прав та інтересів.
Відповідач, ГУПФ України в Одеській області, у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 – відмовити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року – залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи,  перевіривши  законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що  апеляційна скарга не підлягає  задоволенню,  за таких підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №9 Управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ України в Одеській області №822125 від 06.06.2019 року, про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано ГУПФУ в Одеській області здійснити донарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 31.05.2018 року, на підставі довідки ДПІ  у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №849/Г/15-53-05-41 від 17.07.2018 року, згідно всіх складових середнього розміру заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у сумі 7836,20 гривень, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (у редакції чинній на час виходу на пенсію) виходячи із розрахунку 87%, без обмеження граничного розміру пенсії (раніше призначена Київським районним судом м. Одеси №520/14631/14-а від 04.06.2015 року, сума матеріальної допомоги 4807,29 грн., згідно довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси №29598/Г/15-53-05-026), без змін базового місяця для нарахування індексації, зі збереженням існуючої фіксованої суми індексації, згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду №815/6937/17 від 31.01.2018 року, та з урахуванням всіх нарахованих і проведених виплат.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії". Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини", "Ліпісвіцька проти України").
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" від 19.02.2009).
Аналіз зазначених норм законодавства та рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Однією з формою судового контролю та забезпечення виконання судових рішень є зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а також в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, відповідно до положень ч 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зазначеній нормі кореспондують положення п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС України, згідно яких у резолютивній частині рішення у разі необхідності вказується про порядок і строк виконання рішення.
Отже, зі змісту вказаної норми слідує, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.
Таким чином, вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого судового рішення, про що зазначається в його резолютивній частині.
При цьому, встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень надати суду у певний строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке останній вирішує на власний розсуд, з урахуванням наявності підстав для ймовірного невиконання суб`єктом владних повноважень ухваленого судом рішення. Тобто, суд наділений правом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем вимогам суду.
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.
Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року не було встановлено обов`язку відповідача подати, у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Судом першої інстанції не було встановлено обставин, за яких виникала необхідність встановлення відповідного судового контроль за виконанням судового рішення.
Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення судового рішення у справі.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на тому, що захист прав позивача внаслідок рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду передбачено положеннями ст. 383 КАС України.
За приписами ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили, у порядку передбаченому ст. 382 КАС України.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325, 327-329 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.01.2020  року.          

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.