КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПО С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Справа № 753/14978/19	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2871/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  Заставенко М.О.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
            15 січня  2020   року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
            Головуючого - Семенюк Т.А
            Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М., 
            розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 6 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що   ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 13 травня 2006 року. 
В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 Рішенням Дарницького районного суду міста Києва  від 22 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірвано. 
Місце проживання сторін та спільної дитини зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначила, що починаючи з березня 2019 року надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання дитини припинено. У ОСОБА_1 інших неповнолітніх дітей немає, інші непрацездатні особи, яких законом відповідач зобов`язаний утримувати і які потребують матеріальної допомоги від нього, відсутні.
Також зазначила, що  дитина відвідує гурток секції карате та навчається в ліцеї, все це коштує приблизно 1200 грн. в місяць.
У зв`язку із викладеним, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 2500 грн. на утримання ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи з березня 2019 року.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 6 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 25 липня 2019 року і до моменту досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 499 грн. 46 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити постанову суду, якою змінити рішення в резолютивній частині, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
      Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2006 між ОСОБА_1   та ОСОБА_2 зареєструвано шлюб, який рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 листопада 2010 року розірвано.
Також з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1   у сторін народився син  ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на утриманні останньої.
ОСОБА_3 навчається в 7-Б класі Ліцей «Наукова зміна», позивач сплачує на навчання сина 680 грн. щомісячно ( а.с. 11-13).
ОСОБА_3 з 2018 року відвідує заняття секції карате, щомісячна оплата за навчання - 500 грн. , розрахована в середньому за 8 уроків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 6 вересня 2019 року перебував в лікарні з приводу перелому. 3 жовтня 2019 йому встановлена інвалідність третьої групи. 
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 521333 від 5 листопада 2019 року ОСОБА_1 , має інвалідність з дитинства, 3 жовтня 2019 року отримав третю групу, висновок про умови та характер праці - протипоказання важкої фізичної праці, тривала хода.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
            Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із стану здоров`я та матеріального становища сторін.
            Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної  скарги, що єдиним джерелом доходу відповідача  є пенсія по інвалідності , яка складає близько 2000 грн. з огляду на наступне.
            Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК  України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так дійсно, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 521333 від 5 листопада 2019 року ОСОБА_1 , має інвалідність з дитинства, 3 жовтня 2019 року отримав третю групу.
Проте відповідачем не надано ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції довідки з Пенсійного фонду про пенсію.
            У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.
Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 липня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.
При вирішенні даного спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати.
При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував стан здоров`я скаржника та його матеріальний стан.
З огляду на те, що скаржник за даними довідки про призначення інвалідності має 3 групу інвалідності, не повністю втратив здатність до виконання трудової діяльності, а лише є протипоказання важкої фізичної праці та тривала хода, не надав доказів на підтвердження свого матеріального становища та неможливості сплати аліментів на дитину у розмірі, визначеному судом першої інстанції, колегія вважає, що він зобов`язаний виконувати свій обов`язок щодо забезпечення дитини.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач не позбавлений можливості звернення до суду з позовом про зменшення  розміру аліментів у разі зміни його матеріального стану.
Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.
Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
            Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
            Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 6 листопада 2019 року залишити без змін.
            Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий
 
Судді