ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року 
м. Київ

Справа №  917/874/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.,
за участю представників:
прокурора - Голуб Є. В.,
позивача 1- Рудник Ю. М.,
позивача 2- не з`явилися, 
відповідача 1- не з`явилися,
відповідача 2- Фірсова Н. В., Руденко В. В.,
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
1 - не з`явилися,
2 - не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави
на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2017 (суддя     Кульбако М. М.)
і постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 (головуючий суддя Стойка О. В., судді Барбашова С. В., Попков Д. О.) 
у справі № 917/874/17
за позовом Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі 1) Міністерства оборони України та 2) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави 
до 1) Чутівської селищної ради Полтавської області та 2) Державного підприємства «Чутове»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області та 2) Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області 
про визнання недійсним, скасування державного акта на право постійного користування землею та визнання права постійного користування,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
1. Заступник військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - позивач 1), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави (далі - позивач 2) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Чутівської селищної ради Полтавської області (далі - відповідач 1) та Державного підприємства «Чутове» (далі - відповідач 2,                   ДП «Чутове») про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею І-ПЛ від 14.03.2000 № 0011880, виданий військовому племзаводу «Чутове» та визнання за Міністерством оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави права постійного користування на земельну ділянку площею 2 775,5 га, що знаходиться на території Чутівської селищної ради Полтавської області.
2. В обґрунтування позовних вимог прокурор та позивачі зазначали, що племзавод «Чутове» був переданий до сфери Міністерства оборони України 1996 року. У зв`язку із цим, відповідно рішенням IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997 земельна ділянка військового племзаводу «Чутове» повинна була бути визнаною землею для потреб оборони, і таке ж цільове призначення повинно було бути зазначене у державному акті на право користування землею I- ПЛ від 14.03.2000 № 0011880.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.08.2017, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2019, у задоволені позову відмовлено.
4. При ухваленні рішень зі справи суди попередніх інстанцій виходили з того, що прокурор не надав належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, яку надано у постійне користування на підставі рішення Чутівської селищної ради народних депутатів відповідачу 2, відноситься до земель оборони України.
5. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з огляду на заявлені позовні вимоги позивач не довів порушення своїх прав, тому відсутні підстави для правового захисту його інтересів в межах даного спору.
6. Суд апеляційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази розміщення на спірній земельній ділянці військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ, при цьому з моменту передання у 1996 році спірного племсовхозу до відання Міністерства оборони України до теперішнього часу спірна ділянка мала категорію сільськогосподарської землі та до теперішнього часу зареєстрована в такому статусі.
7. Аргументуючи судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів незаконності державного акта на право постійного користування землею, площею 2   775,5 га, що виданий на підставі рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
8. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтави, не погоджуючись з ухваленими рішеннями, звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
9. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що, суди попередніх інстанцій ухвалили рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшли помилкового висновку щодо недоведеності позовних вимог. 
10. Зокрема, скаржник зауважує, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 № 677-р до сфери управління Міноборони був переданий племзавод «Чутове», а відтак відповідач 1 своїм рішенням про видачу державного акта повинен був визнати земельну ділянку землею оборони.
11. Скаржник вказує на те, що, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди порушили норми матеріального та процесуального права, а саме: статтю 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статті 4, 70, 77, 84, 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не у повному обсязі дослідили обставини справи.
Доводи інших учасників справи
12. ДП «Чутове» у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін. На думку ДП «Чутове», скаржник посилається на нормативні акти, які не були чинними на час виникнення спірних правовідносин.
13. У відзиві на касаційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення господарських судів попередніх інстанцій без змін. Зокрема, Регіональне відділення Фонду державного майна України зазначає, що ДП «Чутове» не є підприємством Збройних сил України, а тому спірна земельна ділянка не відноситься до земель оборони.
14. Інші учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
15. Міністерство оборони України та військова прокуратура Полтавського гарнізону Центрального регіону України надали письмові пояснення на касаційну скаргу.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 № 677-р, прийнято пропозицію Міноборони, погоджену з Мінсільгосппродом, Мінеконоімки, Мінфіном, Фондом державного майна, Чутівскою селищною та Великогомільшанською сільською радами, про передачу племзаводу «Чутове» до сфери управління Міноборони.
17. Судами встановлено, що відповідно до рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997 військовому племзаводу «Чутове» видано державний акт І-ПЛ від 14.03.2000 № 0011880 на право постійного користування землею сільськогосподарського використання площею 2 775,5 га.
18. У відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2006             № 431-р «Про передачу цілісних майнових комплексів військових радгоспів до сфери управління Мінагрополітики», цілісний майновий комплекс військового племзаводу «Чутове» передано до сфери управління Міністерства аграрної політики України згідно з актом приймання - передачі від 30.03.2012.
19. Наказом Мінагрополітики від 04.03.2013 № 151 військовий племзавод «Чутове» було перейменовано у Державне підприємство «Чутове».
20. Відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України від 12.10.2015 № 644 Державне підприємство «Чутове» передано із сфери управління Мінагрополітики до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області. Передачу було здійснено відповідно до Порядку передачі єдиних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів до сфери управління державних станів приватизації у зв`язку з прийняттям рішення про її приватизацію, затвердженого наказом ФДМУ від 31.03.2000 № 667. Об`єктом передачі є цілісний майновий комплекс ДП «Чутове» включно із земельною ділянкою, яка є предметом спору по даній справі.
21. Державний акт на право постійного користування землею І-ПЛ від 14.03.2000        № 0011880, виданий військовому племзаводу «Чутове» на підставі розробленої технічної документації Полтавським Державним філіалом інституту землеустрою.
22. Апеляційний господарський суд, погоджуючись із судом першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним, скасування державного акта на право постійного користування землею та визнання права постійного користування, дійшов висновку, що відповідно до змісту рішення Чутівської селищної ради народних депутатів від 26.11.1997 (на підставі якого виданий оспорюваний державний акт), посилань на зміну цільового призначення земельної ділянки, а рівно і на зміну її категорії - зазначене рішення не містить.
23. Суди попередніх інстанцій зазначили, що з матеріалів справи вбачається, що з моменту передання в 1996 році спірного племсовхозу до відання Міністерства оборони України до теперішнього часу спірна ділянка мала категорію сільськогосподарської землі та до теперішнього часу зареєстрована в такому статусі.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції 
24. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
25. За приписами частини четвертої статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
26. Статтею 2 Земельного кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на момент прийняття рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997 «Про видачу державного акта на право постійного користування землею військовому племзаводу «Чутове» на території Чутівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області») визначено склад земель України, віднесення їх до категорій і переведення з однієї категорії до іншої.
Так, відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на землі сільськогосподарського призначення; землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі запасу.
Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення. 
Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель. 
Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення. 
27. За приписами статті 9 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування.
28. Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про категорію, до якої відносилась земельна ділянка на момент прийняття рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997 «Про видачу державного акта на право постійного користування землею військовому племзаводу «Чутове» на території Чутівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області», а саме: встановлено, що спірна земельна ділянка мала категорію сільськогосподарської землі. При цьому, судами встановлено, що до теперішнього часу спірна земельна ділянка зареєстрована у такому статусі. 
29. Відповідно до статті 70 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України.
30. Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що доказів надання спірної ділянки саме для потреб оборони в розумінні зазначеної норми, матеріали справи не містять. Відсутні докази розміщення на спірній земельній ділянці військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ, що суперечить визначенню поняття «земель оборони», наведеного у статті 70 Земельного Кодексу України 1990 року.
31. Виходячи з встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, що була надана відповідачу 2 у постійне користування, зокрема сільськогосподарське призначення цих земель вбачається із змісту додатку до рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997, де з переліку земельних ділянок вбачається їх призначення як сільськогосподарське (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, тощо).
32. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (частина перша статті 22 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час передачі спірної земельної ділянки в постійне користування). 
33. Відповідно до частин першої та третьої статті 23 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.
34. Як встановлено судами попередніх інстанцій, державний акт на право постійного користування землею видавався відповідачу 2 на підставі розробленої технічної документації Полтавським Державним філіалом інституту землеустрою, а тому рішення сесії Чутівської селищної ради від 26.11.1997, про видачу державного акта на право постійного користування землею військовому племзаводу «Чутове», прийнято відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
35. Суди попередніх інстанцій установили, що доказів на підтвердження приналежності цієї земельної ділянки до земель оборони матеріали справи не містять, а тому доводи скаржника, які викладені у пункті 10 цієї постанови, спрямовані на переоцінку Судом доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України).
36. За таких обставин, висновки судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним, скасування державного акта на право постійного користування землею І-ПЛ від 14.03.2000 № 0011880, враховуючи обставини, викладені у пунктах 17, 18, 20, 21 цієї постанови, є законними та обґрунтованими. 
37. У відповідності до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України  правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.
38. Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
39. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
40. З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.
41. Згідно з частиною третьою статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
42. Дані норми статті кореспондуються із частиною першою статті 74 ГПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
43. Як встановлено судами попередніх інстанцій, прокурор та позивачі не довели обставин щодо наявності у останніх права, яке підлягає захисту, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належності спірної земельної ділянки до категорії земель оборони.
44. За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність прокурором та позивачами порушеного права користування земельною ділянкою, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання недійсним, скасування державного акта на право постійного користування землею та визнання права постійного користування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
45. Звертаючись із касаційною скаргою, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтави не спростував наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування ухвалених зі справи судових рішень.
46. У касаційній скарзі відсутні аргументи щодо неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, що призвели до ухвалення незаконних рішень, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
47. За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу       Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави залишити без задоволення, а оскаржувані рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.
Розподіл судових витрат
48. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2017 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі №   917/874/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. В. Случ

Судді                                                                                          Н. О. Волковицька 

                                                                                          С. К. Могил