СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р.                                                                         Справа № 905/1588/19  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І. , суддя  Сіверін В.І. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (вх. №3500 Д/1) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі № 905/1588/19,
за позовом - Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі виробничого підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" (місцезнаходження - адреса для листування: 27400, Кіровоградська область, місто Знам'янка, вул. М.Грушевського, будинок 10),
до - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, місто Добропілля, місто Білицьке, вул. Красноармійська, будинок 1А, ідентифікаційний код 37014600),
про - стягнення 46 600,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" 46 600,00 грн штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №48744536 масу вантажу за відправкою Легендарна Донецької залізниці - Ладижин Одеської залізниці, вагон №63244354.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на дані залізничної накладної, комерційного акту №414115/35 від 14.03.2019, а також ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, місто Добропілля, місто Білицьке, вул. Красноармійська, будинок 1А, ідентифікаційний код 37014600) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі виробничого підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" (місцезнаходження: 27400, Кіровоградська область, місто Знам'янка, вул. М.Грушевського, будинок 10) 46 600,00 грн штрафу, 1 921,00 грн на відшкодування витрат по оплаті судового збору.
Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог з огляду на встановлений факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній, тій, що виявлена при контрольному зважуванні.
Відповідач з вказаним рішення суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задвооленні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що комерційний акт №414115/36/31 в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу в залізничній накладній №48746762, адже він складений з порушенням приписів Правил складання актів (неналежні підписанти), а тому не може вважатись належним доказом.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19; вирішено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвали про відкриття провадження у справі згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень були отримані представниками позивача та відповідача 16.12.2019.
Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Тобто, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
24.12.2019 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№12118), в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (вантажовідправник) на адресу ПАТ ДТЕК "Західенерго" (вантажоодержувач) у напіввагоні №63244354 за залізничною накладною на групу вагонів №48744536 (усього 8 вагонів) зі станції Легендарна Донецької залізниці на станцію Ладижин Одеської залізниці відвантажило   концентрат вугільний.
За накладною вага нетто у вагоні - 70 000кг, брутто - не зазначено, тари - 23 600кг. 
В накладній також зазначено, що вантаж маркований тирсою.
При проходженні зазначеного вагону з вантажем станції Тимкове Одеської залізниці (попутна станція, на яку вагон прибув 11.03.2019) було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу.
При контрольному переважуванні вагону з вантажем на станції Тимкове Одеської залізниці на справних 150 -тонних тензометричних статичних вагонних вагах станції, повірених 26.10.2018р., виявилось: 
вага брутто - 94 780 кг, 
вага тари (з документу) - 23 600 кг,
вага нетто 71 180кг, що більше проти даних залізничної накладної та вантажопідйомності вагону на 1 180кг.
Зважування вагону з вантажем здійснювалось у присутності начальника станції (Лаврукович Л.В.), старшого приймальника потягів (Фісіна Н.М.) і приймальника потягів (Пфлуг А.К.) 2 рази, при повторному зважуванні дані не змінились.
Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом №414115/35 від 14.03.2019р., який підписаний 3-ма особами, а саме: начальником станції (Лаврукович Л.В.), старшим приймальником потягів (Фісіна Н.М.) та приймальником потягів (Пфлуг А.К.).  
В комерційному акті також зазначено, що:
-навантаження у вагоні навалом, вище рівня бортів на 100 мм;
          -поверхня вантажу потоплана;
          -маркування не проглядається;
          -вагон бездвірний, люка зачинені щільно;
          -просипання (витікання) вантажу немає;
          -вагон в технічному відношенні справний.
Після зважування надлишок вантажу 1 180 кг був перевантажений у вагон №67363770. Цей вагон разом зі спірним були надіслані на станцію призначення за досилочними накладними відповідно № 42796664 і № 42515809. У вагон №67363770 окрім надлишку за спірним перевезенням був завантажений і надлишок 360кг з вагону № 56081441 за відправкою накладна №48746762.
По прибутті на станцію призначення спірного вагону і вагону з надлишком вантажу працівниками залізниці була здійснена перевірка маси у обох вагонах і в комерційному акті зроблена відмітка про те, що різниці проти даних комерційного акту виявлено не було.
На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі  46  600,00 грн із розрахунку 9 320,00 грн (тариф) х 5.
Вказана обставина стала підставою для звернення позивача до Господарського суду Донецької області з даним позовом про стягнення з ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" штрафу на загальну суму 46600,00 грн. у зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає таке.
Спір у справі виник між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (відповідач у справі) щодо правомірності пред'явлення залізницею до стягнення з відповідача, як відправника вантажу третій особі-одержувачу, штрафу у зв'язку з неправильним зазначенням у накладній маси вантажу на підставі пунктів 118, 122 Статуту залізниць.
Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.3 ст. 909 ЦК України). 
Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.
У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 ЦК України).
Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (далі - Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334, Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №861/5082, Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №862/5083.
Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
Відповідно до статті 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;
За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з частиною 1 статті 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів (частини 1, 2, 4, 5 статті 23 Статуту залізниць України).
Відповідно до пункту 2.1 Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред'явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом".
У додатку 3 до цих Правил встановлено, що графа "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником); у графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.
Пунктом 2.3 Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.
Відповідно до пункту 5.5 Правил, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Правильність внесених до накладних відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил, в тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника агент комерційний Ільченко Г.В. 
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Тобто, зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Згідно з пунктом 105 Статуту залізниць України залізниці вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст.118 Статуту залізниць України).
Пунктом 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.
З наведеними вище приписами кореспондуються положення пункту 129 Статуту залізниць України, якими визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.
Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
За змістом вищенаведених положень, залізничні перевезення оформляються накладною як обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред'явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п'ятикратної провізної плати за все перевезення.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
В даному випадку факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом №414115/35 від 14.03.2019, який з боку залізниці підписаний 3-ма особами, а саме: начальником станції (Лаврукович Л.В.), старшим приймальником потягів (Фісіна Н.М.) та приймальником потягів (Пфлуг А.К.).
Колегія суддів вважає безпідставними аргументи апелянта з приводу неприпустимості врахування комерційного акту №414115/35 від 14.03.2019 в якості доказу в даній справі, з підстав того, що останній складений з порушенням приписів Правил складання актів, а саме підписаний неналежним складом старшим приймальником потягів Фісіною Н.М. замість начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), з огляду на таке.
Відповідно до пункту 10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Отже, пунктом 10 Правил складання актів на виконання статті 29 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб'єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.
Відповідно до частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов'язків між працівниками підприємства.
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.
Судова колегія зазначає, що комерційний акт №414115/35 від 14.03.2019 складений та підписаний начальником станції Лаврукович Л.В., старшим приймальником потягів Фісіною Н.М. та приймальником потягів Пфлугом А.К.
При цьому усі три особи з боку залізниці мали право на підписання комерційного акту, зокрема начальник станції (за посадою), старший приймальник потягів Фісіна Н.М. на яку згідно наказом начальника виробничого підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" покладено обов'язки щодо участі у комісійній перевірці кількості та стану вантажу і надане право підписувати комерційні акти і приймальник потягів як працівник станції, який особисто здійснював перевірку.
Судом врахована і та обставина, що посада начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) за штатним розкладом на станції Тимкове Одеської залізниці не передбачена. 
Таким чином, комерційний акт з боку залізниці підписаний належними особами.
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
У даному випадку санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу. Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17.
Встановлення цих обставин відповідно до наведених положень законодавства є підставою для відповідальності вантажовідправника - сплати штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, розрахунок якого є правильним.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що застосування позивачем до відповідача штрафних санкцій у розмірі п`ятикратної всієї суми провізної плати, визначеної вищевказаною накладною, у зв`язку з невиконанням відправником зобов`язання зазначити у накладній вірну масу всього вантажу, який знаходився у вказаному вагону, відповідає ст.118, 122 Статуту залізниць України.
Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19 має бути залишене без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 17.10.2019 у справі №905/1588/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко  

Суддя                                                                                           В.І. Сіверін