ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2020 року
м. Харків
справа № 640/12003/17
провадження №22-ц/818/843/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Хорошевського О.М.
суддів – Кіся П.В., Яцини В.Б.
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Харківська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, про визнання права власності,
установив:
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому з урахуванням уточнень просила суд визнати за нею право приватної власності на квартиру загальною площею 76,1 кв.м. у житловому будинку АДРЕСА_1 , зазначену у технічному паспорті житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленому Харківським міським бюро технічної інвентаризації станом на 22 червня 2012 року, як приміщення 3.1 - 3.6, а разом - квартира АДРЕСА_2 , припинивши її право спільної часткової власності на цей житловий будинок.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Київського районного суду м.Харкова по цивільній справі №2-52/10/12 їй було виділено в натурі на її 26/100 часток у житловому будинку АДРЕСА_1 три житлових кімнати, а також певні надвірні будівлі та споруди. Цим же рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року позивачку було зобов`язано для ізоляції часток житлового будинку, що виділяються, зробити у встановленому законом порядку та за її рахунок певні переобладнання з метою утворення ізольованої квартири; зобов`язано її та відповідача ОСОБА_2 обладнати приміщення самостійними системами опалення та електропостачання. Також цим же рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2010 року по цивільній справі №2-52/10/12 було визначено порядок користування земельною ділянкою по в`їзду Червоному у м.Харкові, згідно з яким позивачці у користування виділено земельну ділянку площею 288,5 кв.метри, з яких у особисте користування земельну ділянку 187,5 кв.метри, у тому числі під будівлями. Усі необхідні роботи позивачкою були зроблені, крім того на частині земельної ділянки, яка була виділена позивачці, нею у 2012 році була побудована нежитлова прибудова площею 28,4 кв. метри до виділеної їй в натурі частини житлового будинку, в результаті чого була утворена ізольована квартира, яка має окремий вхід, кухню, котельню, санвузол, автономнее газове опалення, водопровід. 22 червня 2012 року Харківським міським БТІ було складено технічний паспорт будинку в цілому, в якому квартира, утворена позивачкою, зазначена як квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень 3.1-3.6, загальною площею 76,1 кв.м. Будівельні роботи позивачкою проводилися без проекту та дозвільних документів, хоча і на виконання рішення суду. За таких обставин будівництво вважається самочинним. Тому на звернення позивачки від 22 лютого 2017 року з заповненою декларацією про готовність до експлуатації квартири АДРЕСА_3 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради - декларацію було повернуто з відповідним листом поясненням від 06 березня 2017 року із зазначенням підстав – будівництво було здійснено без дозвільного документа, без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та за відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, отже – є підстави вважати об`єкт «Переобладнана квартира АДРЕСА_3 з прибудовою допоміжних приміщень» об`єктом самочинного будівництва. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду за визнанням за нею права власності на квартиру, яка утворилася у зв`язку із виділом їй в натурі певних приміщень у житловому будинку та на виконання рішення Київського районного суду від 18.05.2010 року про проведення ізоляції квартири.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру по в АДРЕСА_1 загальною площею 76, 1 кв.м., зазначену у технічному паспорті житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленому Харківським міським бюро технічної інвентаризації станом на 22 червня 2012 року , як приміщення 3.1-3.6, а разом квартира АДРЕСА_2 , припинивши її право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що у 2012 році ОСОБА_1 була побудована нежитлова прибудова площею 28,4 кв.м. до виділеної їй в натурі частини житлового будинку в результаті чого була утворена ізольована квартира. 22 червня 2012 року Харківським міським БТІ було складено технічний паспорт будинку в цілому, в якому квартира, утворена позивачкою, зазначена як квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень 3.1-3.6, загальною площею 76,1 кв.м. Будівельні роботи позивачкою проводилися без проекту та дозвільних документів, хоча і на виконання рішення суду. За таких обставин будівництво вважається самочинним. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом, уповноваженим приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти. 22.02.2017 року позивачка відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 звернулася до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради з заповненою декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1- категорії складності. Декларацію було повернуто їй з листом-поясненням № 572/0/250-17 від 06.03.2017 без розгляду та реєстрації із зазначенням підстав: «будівництво було здійснено без дозвільного документа, без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та за відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою отже є підстави вважати об`єкт «Переобладнана квартира АДРЕСА_3 з прибудовою допоміжних приміщень» об`єктом самочинного будівництва».
Зазначається, що позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів, тому його право не можна вважати порушеним; визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти в обхід встановленого порядку призведе до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельної ділянки, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та зробить неможливим використання її для власних або інших цілей.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2010 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 26/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , після чого виділено їй в натурі в основній частині житлового будинку літ. «А-1» - житлову кімнату 1-7 площею 11,6 м.кв., житлову кімнату 1-5 площею 12,7 м.кв., житлову кімнату 1-6 площею 23,4 м.кв.; з надвірних будівель вбиральню літ. «Ж», гараж літ. «Е»; а також частину огорожі літ. «№2», частину огорожі літ. «№3», частину зливної ями літ. «№5», частину дворового водопроводу літ. «№6». 

Власником 31/100 будинку визнано відповідача ОСОБА_2 і на його частку йому також в натурі виділено зазначені у рішенні суду приміщення у будинку та надвірні споруди.

Встановлено, що земельна ділянка площею 995 кв. метрів зареєстрована в цілому за домоволодінням АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського райвиконкому м.Харкова №16 від 23.08.1955 року (а.с.16)

Визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно з яким частину земельної ділянки площею 7,5 кв.м залишено у загальному користуванні всіх співвласників будинку, частину земельної ділянки площею 133 кв.м залишено у загальному користуванні позивачки та відповідача ОСОБА_2 , частину земельної ділянки площею 64 кв.м залишено в загальному користуванні позивачки та власників 43/100 часток будинку – ОСОБА_4  та ОСОБА_3 ; позивачці в користування виділено земельну ділянку площею 288,5 кв.м., з яких у особисте користування - земельну ділянку площею 187,5 м.кв., у тому числі під будівлями (додаток №9 до висновку експертизи №3071 – а.с.64). 

Зобов`язано для ізоляції часток житлового будинку, що виділяються, зробити у встановленому законом порядку та за рахунок позивачки наступні переобладнання: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-4 та 1-7, 1-4 та 1-6, 1-4 та 1-5; улаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-7 та 1-6, 1-5 та 1-6; в приміщенні 1-6 улаштувати перегородки, переобладнавши таким чином у приміщення: - житлову кімнату площею 17,1 м.кв., коридор площею 1,5 м.кв. та коридор площею 4,8 м.кв.; в приміщенні 1-7 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: санвузол площею 4,0 м.кв. та кухню площею 7,6 м.кв.; для виходу з частини будинку у приміщенні 1-6 улаштувати дверний проріз з установкою подвійних дверей.

Для забезпечення автономного режиму функціонування виділених приміщень було зобов`язано позивачку ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у встановленому законом порядку обладнати ці приміщення самостійним системами опалення та електропостачання кожному за свій рахунок. 

Технічним паспортом від 22 червня 2012 року (а.с.11), «Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій переобладнаної квартири АДРЕСА_2 прибудовою АДРЕСА_1 (а.с.67) встановлено виконання робіт, в результаті яких утворено дві окремі квартири – квартири АДРЕСА_4 , яку займає відповідач ОСОБА_2 , - з окремим входом(у технічному паспорті від 22 червня 2012 року приміщення 1.1; 1.2; 1.3; 1.4; 1.8 або квартира АДРЕСА_5 , яка складається з приміщень 3.1 – 3-6, яку займає позивачка, загальною площею 76,1 кв.м.  При цьому частина зазначеної квартири, а саме приміщення 3-1 площею 18,6 кв.м., 3-2 площею 3 кв.метри, 3-3 площею 6,8 кв.метри розташовані у прибудові а-4, яка була побудована позивачкою на частині земельної ділянки, яка виділена їй у користування на підставі решення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року (а.с.16, 64).

На час розгляду справи у Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване право приватної власності ОСОБА_1 на 26/100 житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року по справі №2-52/10/12. Права інших власників в реєстрах не зареєстровані (а.с.10)

Згідно листа Харківського міського БТІ від 06.05.2019 року архівні матеріали Харківського міського БТІ містять інформацію станом на 31.12.2012 року, з якої вбачається, що право власності на 26/100 будинку АДРЕСА_1 по в`їзду Червоному зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року по справі №2-52/10/12. Після перерозподілу на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року по справі №2-52/10/12 не зареєстровано право власності за ОСОБА_2 (31/100) та ОСОБА_5 (43/100).

Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій переобладнаної квартири АДРЕСА_2 прибудовою АДРЕСА_1 підтверджується те, що квартира ізольована від інших квартир цього будинку, обладнана самостійними системами життєзабезпечення. Основні та несучі конструкції квартири з прибудовою допоміжних приміщень готові до експлуатації, стан їх задовільний, необхідності в ремонтних роботах немає. Квартира відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Готовність до експлуатації 100%. Технічний стан і несуча здатність несучих і огороджувальних конструкцій житлового будинку відповідають будівельним нормам по Санітарним правилам і нормам і ДБН в.2.2-15:2005 «Житлові будівлі» і дозволяє його експлуатацію (а.с.67).

22 лютого 2017 року позивачка відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 звернулася до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради з заповненою декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1-Ш категорії складності (Додаток 3 до Порядку) (а.с.58) .

Декларацію було повернуто їй з листом-поясненням №572/0/250-17 від 06 березня 2017 року без розгляду та реєстрації із зазначенням підстав: «будівництво було здійснено без дозвільного документа, без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та за відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою – отже – є підстави вважати об`єкт «Переобладнана квартира АДРЕСА_3 з прибудовою допоміжних приміщень» об`єктом самочинного будівництва.» (а.с.57)

Позивачка не оскаржувала відповідь Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю.

Зазначеним Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (пункти 10 та 17) передбачено окремий порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, право власності на які визнано за рішенням суду. Передумовою прийняття в експлуатацію таких об`єктів виходячи зі змісту положень пунктів 10 та 17 Порядку, - є ухвалення судом рішення про визнання права власності на них, після чого передбачено подання до органу державного архітектурно-будівельного контролю декларації за формою, наведеною у додатку 5 до Порядку, і проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Так, рішенням суду від 18.05.2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 26/100 в основній частині житлового будинку літ. «А-1» - житлову кімнату 1-7 площею 11,6 м.кв., житлову кімнату 1-5 площею 12,7 м.кв., житлову кімнату 1-6 площею 23,4 м.кв.; з надвірних будівель вбиральню літ. «Ж», гараж літ. «Е»; а також частину огорожі літ. «№2», частину огорожі літ. «№3», частину зливної ями літ. «№5», частину дворового водопроводу літ. «№6». 

Як вбачається з технічного паспорту від 22.06.2012 ОСОБА_1 самовільно було прибудовано до визнаної за нею частини 26/100 прибудову літ. 3-1 площею 18,6 кв.м., літ. 3-2 площею 3,0 кв.м., літ. 3-3 площею 6,8 кв.м.

Таким чином позивачем було здійснено не реконструкцію житлового будинку, а добудову до житлового будинку АДРЕСА_1 площею 28,4 кв.м. до виділеної в натурі частки в спільному домоволодінні, в зв`язку з чим житлова площа змінилася з 47,7 кв.м. до 76,1 кв.м. і вважати такі добудови реконструкцією на виконання рішення суду від18.05.2010 не можна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч. 1 ст. 181 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Частиною першою, восьмою ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Частиною другою ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Пунктом 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.
Згідно частини другої ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбаченихстаттею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.
Таким чином убачається, ОСОБА_1 було здійснено не реконструкцію вказаних нежитлових будівель, а було самочинно збудовані новостворені окремі обєкти, а саме: в буд АДРЕСА_1 , загальною площею 28,4 кв.м. прибудову літ. 3-1 площею 18,6 кв.м., літ. 3-2 площею 3,0 кв.м., літ. 3-3 площею 6,8 кв.м.
Вказані збудовані приміщення є об`єктом самочинного будівництва і на нього розповсюджується дія ст. 376 ЦК України.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити в задоволенні позову про визнання права власності.
Судова колегія звертає увагу на те, що суд позбавлений можливості задовольнити вимоги ОСОБА_1 частково в межах 26/100 частин житлового будинку визначених їй рішенням суду, оскільки таких вимог позивачем заявлено.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи не містять належних доказів щодо оформлення речових прав на земельні ділянки під спірними обєктами та дотримання позивачем порядку, передбаченого ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
З урахуванням вказаного, рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2057,62 грн., сплачений за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року року - скасувати та ухвалити нове.
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 2057,62 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий -                                                         О.М. Хорошевський
Судді:                                                                 П.В. Кісь
В.Б. Яцина
Повне судове рішення виготовлено 31.01.2020 року.