КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 760/7570/16-ц                                                                                                       Головуючий у І інстанції Букіна О.М.
Провадження № 22-ц/824/1943/2020                                                        Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
29 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
         розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, 
 
УС Т А Н О В И В:
 
у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму боргу та компенсацію за прострочення його повернення за договором позики у розмірі 1 170 400 грн., відповідно до офіційного курсу гривні щодо долару США станом на 20 квітня 2016 року.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу були задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 1141458,17 грн. та 6890 грн. судового збору.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року вищезазначене рішення залишено без змін.
04 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив зазначити в додатковому рішенні про нарахування пені на суму боргу (позики) відповідача за увесь термін строку до моменту повернення відповідачем позивачу суми боргу (позики) із розрахунку 1% від суми невиплаченої (недовиплаченої) суми боргу (позики) за кожен місяць прострочення виконання зобов`язань відповідачем, як це встановлено у рішенні суду; визначити правила розрахунку остаточної суми пені органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, у відповідності до визнаного судовим рішенням права позивача на стягнення суми пені за весь термін не повернення відповідачем суми боргу (позики), враховуючи, що зобов`язання визначено в іноземній валюті, а має бути виконано у гривнях за курсом відповідної валюти на день платежу.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року, як незаконну та ухвалену з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, визначивши право позивача на всю суму боргу і пені, як зазначено в заочному рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року, не вказав точної грошової суми, присудженої до стягнення на момент повернення суми боргу (позики), враховуючи пеню та гривневий еквівалент валюти на момент платежу, та не визначив правила розрахунку остаточної суми, можливість якого передбачена п. 10, п. 11 ст. 265 ЦПК України.
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду вказаної справи, в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали, тому колегія суддів відповідно до вимог п. 1, 3 ч.3 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розгляд вказаної справи у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справі доказах.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційноїскарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що судом було повно вирішено позов, тобто по суті та в межах заявлених вимог.
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржувана ухвала відповідає.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвали рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20липня 2016 рокупостановлено в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, питання щодо нарахування пені на суму боргу відповідача до моменту виконання зобов`язання перед позивачем та визначення правил розрахунку не ставилось та такої вимоги останнім заявлено не було.
Відповідно до п.20 роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК 2004 року (ст. 270 ЦПК ); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.
Зі змісту поданої заявником заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , не погоджується із рішенням суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 02 лютого 2015 року по 01 травня 2016 року, тобто зміст поданої заяви зводиться до зміни рішення суду, що не передбачено в порядку, визначеному ст. 270 та ст. 271 ЦПК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні поданої заяви.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного  висновку про те, що вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст.  270,  367,  368,  374,  375,  381,  382,  383,  384 ЦПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
         Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2020 року.

 
Суддя-доповідач                                                        Таргоній Д.О.
  
Судді:                                                                                     Голуб С.А.
                                                                                                                                                                                                                        Ігнатченко Н.В.