ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2609/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів                    Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.
за участю секретаря Скидан С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від  30 жовтня 2019 року
у справі №620/2609/19 (розглянуто у порядку спрощеному позовному провадженні)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України,
Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2019 року до Чернігівського окружного адміністративного звернувся ОСОБА_1 (надалі – позивач) з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі – Адміністрація ДПС України, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо призначення пенсії з неповного грошового забезпечення, у відмові в проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі чинного законодавства з часу виникнення права; зобов`язання Адміністрації ДПС України направити на адресу ГУ ПФУ в Чернігівській області довідку для перерахунку пенсії з обов`язковим зазначенням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення за 24 останніх повних календарних місяців служби підряд перед звільненням з часу виникнення права з 13.05.2017 та зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок з 13.05.2017 та виплатити з часу виникнення права на призначення і отримання пенсії позивачу відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (зі змінами на час звернення) “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” в розмірі 70% від суми грошового забезпечення з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виходячи з усіх видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди згідно з довідкою про доходи військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019 № 149.   
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 13 травня 2017 року в останнього виникло право на отримання пенсії від грошового забезпечення, яке позивач отримував під час проходження військової служби перед звільненням. Відповідачем 2 була призначена пенсія в меншому розмірі від грошового забезпечення на підставі документів наданих позивачем 1, тобто пенсію призначено з порушенням Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, пенсія призначена не з всіх видів грошового забезпечення, які позивач отримував під час проходження військової служби і сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вважає, що перерахунок його пенсії повинен бути зроблений з часу виникнення права, тобто з часу призначення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного від 30 жовтня 2019  року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивачем (надалі – апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, з підстав того, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням матеріального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що індексація грошового забезпечення, щомісячна додаткова винагорода, з яких нараховувся та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, носять постійний щомісячний характер з розміру якого обчислюється пенсія.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, з підстав того, що відповідачем 1 не направлено до пенсійного фонду уточнюючу довідку з усіма складовими для перерахунку пенсії, а останнім не здійснено перерахунок пенсії з урахування індексації.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги.
Відповідачем 1 надано суду відзив на апеляційну скаргу в якій зазначив, що при обчислені пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.
Відповідачем 2 надано суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що на адресу пенсійного фонду не надходила довідка про доходи від 27.05.2019 року №149, а отже підстав для перерахунку пенсії не вбачається.
Крім того, відповідачем 2  на виконання вимог суду апеляційної інстанції надано належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Позивач 20 червня 2019 року звернувся до відповідача 1 з заявою, в якій просив направити ГУ ПФУ в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення, встановленого зразка, з обов`язковим зазначенням щомісячної грошової винагороди та індексації грошового забезпечення за повні 24 місяці перед звільненням для перерахунку пенсії з часу виникнення права, з 13 травня 2017 року (стор. 15-17). 
Листом від 16 липня 2019 року № 11/Ш-9063 відповідач 1 повідомив позивача, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Крім того, відповідач 1 повідомив позивача, що направлено довідку від 15 липня 2019 року № 11/18059 до ГУ ПФУ в Чернігівській області для перерахунку пенсії з урахуванням сум щомісячної додаткової грошової винагороди (стор. 22-23).
З довідки від 15 липня 2019 року № 11/18059 для перерахунку пенсії позивачу слідує, що останньому відповідачем 1 включено щомісячну додаткову грошову винагороду (стор. 24).
Також, в матеріалах справи наявна довідка про доходи позивача від 27 травня 2019 року № 149 (стор. 14).
В подальшому, позивач звернувся до відповідача 2 з заявами, в яких просив надати інформацію щодо виконання надісланої відповідачем 1 довідки від 15 липня 2019 року № 11/18059 та на підставі довідки про доходи від 27 травня 2019 року № 149 та здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з часу виникнення права, тобто з часу призначення пенсії – 13 травня 2017 року (стор. 18-21).
Листом від 09 серпня 2019 року № 3016/02/Ш-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” останньому проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 за відповідною посадою, за нормами чинними на 01.03.2018, в розмірі 70% грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад; оклад за військове звання; надбавка за вислугу років (50%). Пунктом 1 вказаної вище постанови передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” до 01.03.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби, що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (а.с.25-26). 
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.    
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, яка була чинною до 05.03.2018 року, прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям (прирівняних до них осіб) у такий спосіб, як це здійснено пенсійним органом.
Крім того, перерахунок пенсії позивача був здійснений у встановленому законодавством порядку, тобто “на умовах, передбачених законом”. У цьому випадку не можна вважати, що мало місце позбавлення права позивача на володіння перерахованих пенсійних виплат, змінився лише порядок їх виплат, тобто був встановлений механізм реалізації повноважень пенсійного органу із зобов`язань, що виникли перед позивачем, а тому протиправного втручання у майнове право позивача відсутнє.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. 
Що стосується внесення відповідачем 1 до довідки про розмір грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV).
Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (надалі - Закон №2011-ХІІ) встановлено, що встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Згідно з частиною 3 статті 43 Закону 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем 1 допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невключенні до довідки до грошового атестата щомісячної додаткової грошової допомоги та індексації грошового забезпечення. Наведене призвело до порушення права на отримання пенсії в повному обсязі. 
В матеріалах справи наявна довідка про доходи позивача за період з травня 2015 року – квітень 2017 року, яка видана військовою частиною № НОМЕР_1 від 27 травня 2019 року №149 (стор. 14 том І) та довідка про доходи позивача за період з травня 2015 року – квітень 2017 року, яка видана Адміністрацією Державної прикордонної служби від 15 липня 2019 року №11/18059 (стор. 24 том І)
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що у вищезазначених довідках містяться різні вихідні дані, а в матеріалах справи відсутні матеріали пенсійної справи позивача.
Для з`ясування всіх обставин справи судом апеляційної інстанції витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
На адресу апеляційного суду 13 січня 2020 року надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 надані Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Колегією суддів досліджено матеріали пенсійної справи позивача та встановлено, що у 2018 році ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправними щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі довідки № 379 від 11.10.2017 року, з часу виникнення права; зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок з 13.05.2017 року та виплатити з часу виникнення права на призначення і отримання пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (зі змінами на час звернення) ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб'' в розмірі 70% від суми грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виходячи з усіх видів грошового забезпечення, з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової премії, індексації, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за участь в АТО, компенсації за невикористану відпустку, згідно довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2017 року № 379.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року по справі №2540/2546/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2017 року № 379. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 70% суми грошового забезпечення, починаючи з 13 травня 2017 року, врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого була нарахована пенсія: грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії та винагороду за безпосередню участь в АТО, нараховані протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення (до квітня 2017 року включно), з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2017 року № 379, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснено 22 січня 2019 року перерахунок пенсії позивачу з 13 травня 2017 року на виконання Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року по справі №2540/2546/18, з урахуванням всіх складових, які зазначені в довідці про доходи від 11.10.2017 р. №379, виданої військовою частиною 2253 (стор. 143 (зворотна сторона) том І).
В судовому засіданні апелянт зазначає, що в довідці про доходи від 11.10.2017 р. №379, виданої військовою частиною № НОМЕР_1 не було враховано всіх складових, в тому числі індексацію та щомісячна додаткова грошова допомога. 
Колегія суддів звертає увагу, що в довідці про доходи від 11.10.2017 р. №379, виданої військовою частиною № НОМЕР_1  зазначено всі складові, зокрема: Індексація – 1057,25 грн; Щомісячна додаткова грошова допомога – 60111,98 грн, а отже твердження апелянта, що відповідачем 1 з порушенням вимог законодавства не включив всіх складових з 13 травня 2017 року є необґрунтованим та безпідставним.
Також, колегія суддів звертає увагу, що судом по справі №2540/2546/18, вже розглянуто позовні вимоги позивача щодо не врахування при виплаті всіх складових під час призначення пенсії з 13 травня 2017 року, в тому числі щодо відсутності підстав для врахування індексації, щомісячної додаткової грошової винагороди під час призначення пенсії та рішення суду по справі №2540/2546/18 надано оцінку даним обставинам, а отже, підстав для повторного дослідження даним обставин справи, суд апеляційної інстанції не вбачає.
У відповідності до частини 4 статі 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, статтею 63 Закону України№2262-ХІІ закріплено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Пунктами 23 та 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (надалі - Порядок №3-1) закріплено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону.
Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.   
Колегія суддів звертає увагу, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Пунктом 3 Постанови №1294 від 07.11.2007 визначено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25 - 28, 33.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17 прийшла до висновку, що при обчисленні пенсії на підставі   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.
В судовому засіданні апелянт наголошує на тому, що відповідач 1 зобов`язаний подати до пенсійного фонду нову довідку, а останній зобов`язаний перерахувати на підставі нової довідки пенсію.         
Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу вищезазначених норм права позивач після отримання від відповідача 1 довідки для перерахунку пенсії може відповідно до положень пунктів 23 та 24 Порядку безпосередньо подати її відповідачу 2 для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії.
Також, колегія суддів звертає увагу апелянта, що в Довідці про доходи від 27.05.2019 року №149 загальна сума всіх складових складає 228968,62 грн, а в Довідці про доходи від 11.10.2017 р. №379 загальна сума всіх складових складає 343722,34 грн, а отже твердження апелянта, що йому нараховано пенсію без всіх складових та в меншому розмірі спростовується матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в діях відповідачів відсутні порушення вимог законодавства, а підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок з 13.05.2017 року та виплатити з часу виникнення права на призначення і отримання пенсії позивачу відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (зі змінами на час звернення) “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” в розмірі 70% від суми грошового забезпечення з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виходячи з усіх видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди згідно з довідкою про доходи від 27.05.2019 № 149 – відсутні.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного від 30 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя                                                            Г.В. Земляна
Судді:                                                                                Ю.А. Ісаєнко
                                                                                          Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року.