ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.
27 лютого 2020 р. 	Справа № 520/8156/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Калитки О. М. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и л а:
16.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 23.08.2019 року (а.с. 12-20) просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), яка фактично полягає у нездійсненні з 01.01.2007 року обчислення розміру його пенсії в розмірі 100% грошового забезпечення та в обмеженні сум пенсії максимальним розміром; зобов`язати відповідача провести з 01.01.2007 року обчислення розміру його пенсії у розмірі 100% грошового забезпечення та без обмежень її розміру максимальним розміром; виплатити донараховану суму пенсії однією сумою з компенсацією втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням терміну виплати цих сум.
Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що він є військовим пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. З 27.01.1999 року йому відповідно до статті 13 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ) призначено пенсію за вислугу років.
Позивач вказує, що до 01.01.2017 року йому виплачувалась пенсія в розмірі 100% грошового забезпечення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1. З 01.01.2007 року та по теперішній час відповідач виплачує йому пенсію в розмірі 94% грошового забезпечення із застосуванням максимального розміру пенсії 10 прожиткових мінімумів. 
З урахуванням тієї обставини, що йому призначена пенсія в розмірі 100% грошового забезпечення як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1, позивач вважає, що відповідач не мав законних підстав зменшувати розмір з 100% до 94% грошового забезпечення.
Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Харківській області вказує, що оскільки Законом України № 3591-ІУ від 04.04.2006 року внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ та викладено в іншій редакції пункт «в» частини першої та частину другу статті 13, зокрема, норма про збільшення розміру пенсії за вислугу років учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 10% (1 категорія) та на 5% (2 категорія) втратила чинність, тому під час перерахунку з 01.01.2008 року та всіх наступних перерахунків пенсії позивача основний розмір його пенсії встановлено на рівні 94% грошового забезпечення.
Відповідач також зауважив, що при перерахунку пенсії з 01.10.2008 року умови пенсійного забезпечення позивача не погіршилися, відтак, відповідачем не вчинено дій, спрямованих на зменшення його розміру пенсії у порівнянні з попереднім розміром. 
Крім того, посилання позивача на ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ є безпідставним. оскільки формулювання «без обмеження строком» стосується виключно перерахунку пенсій та не відноситься до процесуальних строків звернення до адміністративного суду із позовною заявою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення вмотивовано тим, що з 01.01.2008 року у відповідача відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії позивача ОСОБА_1 доплати до пенсії у розмірі 5, 10 відсотків грошового забезпечення згідно із п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII, який втратив чинність з 29.04.2006 року.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати та прийняти нове – про задоволення вимог адміністративного позову.
Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на доводи, наведені ним у позові. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на позицію, що наведена ним у заявах по суті в суді першої інстанції. 
За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.01.2007 року перебуває а обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, як отримувач пенсії за вислугу років, яка призначена йому з 21.01.1999 року.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1 (до 25.03.1999 року мав статус учасника наслідків ліквідації аварії на ЧАЕС, категорія – 2).
На час призначення пенсії позивачу орган, що її призначав, керувався положеннями ст. 13 Закону № 2262-XII про те, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: 
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; 
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); 
в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. 
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів. 
Згідно висновку ФЕУ МВС України від 09.04.1999 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років розмір пенсії складає 90 відсотків його грошового забезпечення (а.с. 57).
При цьому, 55 відсотків (вислуга років – 20 років) + 39 відсотків (13 років служби понад двадцятирічної вислуги) + 5 відсотків (п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII - збільшення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорії 2).
Таким чином, з урахуванням обмежень, встановлених ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII, розмір пенсії позивача при її призначенні склав 90 відсотків грошового забезпечення.
З березня 1999 року позивач ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1. 
З 01.04.1999 року розмір його пенсії склав 95 відсотків грошового забезпечення, а саме: 55 відсотків (вислуга років – 20 років) + 39 відсотків (13 років служби понад двадцятирічної вислуги) + 10 відсотків (п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII - збільшення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорії 1).
Законом України від 04.07.2002 року № 51 частина 2 ст. 13 Закону № 2262-XII викладена в наступній редакції:
«Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів». 
У зв`язку з чим, загальний розмір пенсії позивача ОСОБА_1 з 01.01.2003 року до 01.01.2008 року складав 100 відсотків його грошового забезпечення.
Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» у статті Закону № 2262-XII пункти «б» і «в» частини першої викладені в такій редакції: 
«б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); 
в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)».
Цим же Законом частина друга ст. 13 Закону № 2262-XII викладена в такій редакції:
«Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, -  95 процентів».
Розділом II «Прикінцеві положення» означеного Закону, зокрема, унормовано, що Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім абзаців сьомого, восьмого підпункту 5, підпункту 18, абзацу чотирнадцятого підпункту 19 пункту 1 та абзаців шостого, сьомого пункту 2 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 01.01.2007 року (п. 1). Вислуга років для призначення пенсій, що була обчислена особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, особам надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», відповідно до нормативно-правових актів щодо призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, перегляду не підлягає (п. 4). 
Таким чином, з 29.04.2006 року норми ст. 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачали збільшення пенсійних виплат для військовослужбовців, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
13.02.2008 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 45, якою затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Пунктом 5 цього Порядку передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Також визначено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.
З 01.01.2008 року пенсія позивача ОСОБА_1 обґрунтовано обраховується пенсійним органом у розмірі 94 відсотків грошового забезпечення: 55 відсотків (вислуга років – 20 років) + 39 відсотків (13 років служби понад двадцятирічної вислуги).
Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 року по справі № 275/383/17 дійшов такого правового висновку: «оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 5-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 5-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає».  
Із матеріалів справи вбачається, що розмір пенсійних виплат позивача ОСОБА_1 після 01.01.2008 року не зменшився (а.с. 59, а.с. 60).
Колегія суддів також зазначає, що пенсійним органом не допущено зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку,  пенсійні виплати не обмежувались розміром 10.740 грн (а.с. 28-33).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 .
За відсутністю підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача провести з 01.01.2007 року обчислення розміру його пенсії у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення та без обмежень її розміру максимальним розміром, відповідно відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області  виплатити донараховану суму пенсії однією сумою з компенсацією втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням терміну виплати цих сум.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року – без змін.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Калитка    С.С. Рєзнікова   	
Постанова складена і підписана 27 лютого 2020 року.