УХВАЛА

16 січня 2020 року 
Київ
справа №140/3157/19
адміністративне провадження №К/9901/1559/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Кашпур О. В., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі №140/3157/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 15 жовтня 2019 року ВП №56086362 з примусового виконання виконавчого листа №215/2018, виданого 28 березня                   2018 року Волинським окружним адміністративним судом.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №140/3157/19, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада                      2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.
Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Статтями 280, 281, 287, 288 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.
У свою чергу, стаття 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що спір у цій справі виник у відносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від                     05 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі №140/3157/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                              І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                   О. В. Кашпур 
                                                                                                                            Н. В. Шевцова