УХВАЛА

07 лютого 2020 року 
Київ
справа №160/9141/18
адміністративне провадження №К/9901/14722/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів:  Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №160/9141/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
20.05.2019 позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №160/9141/18.
Ухвалою Верховного Суду від 30.05.2019 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення її недоліку шляхом надання документа про сплату судового збору.
Скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконано та усунуто зазначений в ній недолік - сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. шляхом перерахування вказаної суми з власного карткового рахунку на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва.
Ухвалою Верховного Суду від 12.06.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 11.07.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №160/9141/18 залишено без змін.
ОСОБА_1 звернулось до суду касаційної інстанції з клопотанням про повернення судового збору у розмірі 1921,00 грн.
В обґрунтування заявленого клопотання скаржник зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
З огляду на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.
Закон України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 регулює відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до частини третьої статті 22 цього Закону, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, оскільки, відповідно до частини першої статті 3 Закону №4452-VI, він є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Крім того, відповідно до частини третьої статті 3 цього ж Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що не має на меті отримання прибутку.
Тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не підпадає під категорію фінансової установи, яка під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Отже, на фізичних осіб-вкладників комерційних банків під час дії тимчасової адміністрації у них не розповсюджується дія частини третьої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Таким чином Верховний Суд констатує, що дія частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №817/777/16.
Частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи викладене, сплачений ОСОБА_1 за подання касаційної скарги судовий збір у сумі 1921,00 грн. поверненню не підлягає, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні заявленого нею клопотання.
Керуючись пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" -
У Х В А Л И В :
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про повернення сплаченого за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №160/9141/18 судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук 
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик,
Судді Верховного Суду