ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 лютого 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/534/19 
Номер провадження 22-ц/816/377/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання -сторони:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , комунальне підприємство «Ромникомунтепло» Роменської міської ради,
третя особа - виконавчий комітет Роменської міської ради, як орган опіки та піклування
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2019 року в складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 29 листопада 2019 року,

                                                                  в с т а н о в и в:  
  
В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , КП «Ромникомунтепло» Роменської міської ради про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг.  Свої вимоги мотивував тим, що він та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , їм належить по 1/2 частині зазначеного нерухомого майна. Квартира складається з трьох кімнат та має загальну площу 81,8 кв.м, житлову площу 50,4 кв.м та складається з 1-ї кімнати площею 17,3 кв.м, 2-ї кімнати площею 14,7 кв.м, 3-ї кімнати площею 18,4 кв.м, кухні площею 6,6 кв.м, вбиральні (сполученої) площею 1,4 кв.м, ванної кімнати площею 3 кв.м, коридору площею 18 кв.м, вбудованої шафи площею 2,4 кв.м. Зазначав, що відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає, але чинить йому перешкоди у користуванні власністю: не утримує квартиру та не сплачує вартість опалення. Він проживає у кімнаті площею 17,3 кв.м, іншими кімнатами не користується. Комунальні послуги за опалення він не має змоги оплачувати в повному обсязі і не може оформити субсидію, адже площа квартири перевищує норму площі для надання субсидій. В жовтні 2018 року він звертався до КП «Ромникомунтепло» Роменської міськради щодо розподілу особового рахунку по опаленню в своїй квартирі, проте отримав відмову. Посилаючись на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_3 відсутня домовленість щодо порядку користування квартирою та щодо оплати комунальних послуг, просив суд встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : у користування йому, ОСОБА_1 , виділити житлову кімнату площею 17,3 кв.м,  у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 18,4 кв.м,  у загальному користуванні залишити кухню  площею 6,6 кв.м, вбиральню 1,4 кв.м, ванну кімнату - 3 кв.м, коридор - 18 кв.м, вбудовану шафу 2,4 кв.м, кімнату 14,7 кв.м та зобов`язати КП «Ромникомунтепло» Роменської міської ради розподілити особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг за централізоване опалення  відповідно до вказаного порядку користування житловими кімнатами. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь  ОСОБА_2 судові витрати в сумі 6000 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати  та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що він не чинить перешкод у користуванні квартирою ні неповнолітній ОСОБА_3 , ні її законному представнику ОСОБА_2 . Крім того, між співвласниками відсутня домовленість щодо порядку користування квартирою і визначення порядку користування, який би в рівній мірі забезпечував права всіх співвласників, є неможливим, тому вважає, що можливо відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, що не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Зазначає, що загальна площа квартири становить 81,8 кв.м, отже, враховуючи кількість власників, їм належить по 1/2 частині, тобто по 40,9 кв.м  кожному. Враховуючи, що між співвласниками фактично склався певний порядок користування кімнатами у квартирі, вважає, що доцільно зобов`язати КП «Ромникомунтепло» Роменської міської ради розділити особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг на два різних.
Вказує, що 20 листопада 2019 року суд оголосив вступну і резолютивну частину рішення, а в повному тексті рішення 29 листопада 2019 року стягнув з нього судові витрати в розмірі 6000 грн з порушенням норм матеріального і процесуального права, без ухвалення додаткового рішення.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника - адвоката Менька Д.Д., які проти скарги заперечували, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 2001 року, власниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , кожному належало по 1/4 частині (а.с. 15-16). 
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01 грудня 2016 року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 на 1/2 частку спадкового майна та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку спадкового майна. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири видано ОСОБА_1 (а.с. 17).
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01 грудня 2016 року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 на 1/2 частку спадкового майна та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку спадкового майна. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/4 частки квартири за АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири видано ОСОБА_1 (а.с. 18).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 грудня 2016 року, спадкоємицею  після смерті ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири за АДРЕСА_1 .
В листі КП «Ромникомунтепло» РМР від 08 жовтня 2018 року за № 29-с, адресованому ОСОБА_7 , крім іншого, вказано, що суттєвою умовою для розподілу особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг є наявність згоди усіх співвласників. В такому випадку до виконавця відповідної житлово-комунальної послуги повинні бути здані заяви від усіх співвласників житла. При відсутності згоди - спір вирішується в судовому порядку (а.с. 19).
В квитанціях на оплату послуг з централізованого опалення за грудень, квітень, березень, лютий, жовтень, листопад 2017 року, квітень, травень,березень, лютий, січень 2018 року особою, на яку відкрито рахунок за адресою: АДРЕСА_2 вказано ОСОБА_1 (а.с. 20-22).
Відповідно до квитанцій за грудень 2018 року та січень 2019 року ОСОБА_8 сплатила на рахунок «Ромникомунтепло» РДА кошти за центральне опалення (а.с. 23-24).
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані в кв АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою Роменської міської ради (а.с. 36, 41).
З договору № 1848, який укладений 06 березня 2015 року між КП «Ромникомунтепло» РМР та ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення по кв. АДРЕСА_1 (а.с. 97-100).
Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю за іншою адресою і не користується своєю часткою квартири АДРЕСА_1 та не має ключів від вхідних дверей.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виділення у користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам є неможливим, а запропонований позивачем варіант відхилення від величини ідеальних часток є значним. Крім того, позивач не довів що між ним та відповідачем виник та існує спір щодо користування квартирою, а отже підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Оскільки вимога про поділ особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг є похідною від вимоги про встановлення порядку користування квартирою, а суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення порядку користування квартирою, підстав для зобов`язання КП «Ромникомунтепло» РМР поділити особовий рахунок немає.
Колегія суддів вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до ч. ч.1-2  ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
З матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Домовленості про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю сторін, між ними немає. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю за іншою адресою і не користується спільним майном. Доступ до всіх приміщень квартири має саме позивач і ніхто не чинить йому перешкод у користуванні майном.
Порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у квартирі. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що визначити порядок користування квартирою, про який просить позивач неможливо, оскільки матиме місце значний відступ від величини ідеальних часток у праві власності на квартиру сторін у справі. Так, житлова площа квартири становить 50,4 кв.м - по 25,2 кв.м на кожного співвласника, а позивач пропонує виділити сторонам в користування по одній кімнаті, площа більшої з яких 18,4 кв.м.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що можливо відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним є безпідставними.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що між співвласниками фактично склався певний порядок користування кімнатами у квартирі суперечить встановленим судом обставинам та не підтверджується доказами.
Крім того, суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки позовна вимога про встановлення порядку користування квартирою задоволенню не підлягає, не може бути задоволена і вимога до КП «Ромникомунтепло» Роменської міської ради про розподіл особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення.
З матеріалів справи вбачається, що текст вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення відповідає тексту повного рішення, тому доводи апеляційної скарги про вирішення питання про стягнення судових витрат лише при виготовленні повного судового рішення також є необгрунтованими.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.  
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,   

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2019 року залишити без змін.  
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Судді:                                                                      О.Ю. Кононенко                                                                                                             

                                                                                  В.І. Криворотенко     

                                                                                   С.С. Ткачук