ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/891/20 Справа № 200/14524/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И Л А : 

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на магазин непродовольчих товарів – приміщення №5 поз.1-5, загальною площею 54,9 кв.м., ганок літ.А5 на першому поверсі житлового будинку літ. А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши вартість предмета іпотеки у розмірі 994 000 грн., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , яка складається з 113 233,60 швейцарських франків, що еквівалентно 529 754,70 грн., з яких: 110569,35 швейцарських франків, що еквівалентно 517 416,40 грн. – заборгованість за простроченим кредитом; 1 836,75 швейцарських франків, що еквівалентно 8 593, 09 грн. – заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; 586,45 швейцарських франків, що еквівалентно 2 743, 64 грн. – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 214,05 швейцарських франків, що еквівалентно 1001,44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом, відповідно до кредитного договору №11080172000 від 20 листопада 2006 року та договору про відступлення права вимоги від 20 червня 2008 року. 
17 серпня 2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 364 845,30 грн.. 
Дане рішення є чинним, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року.
07 червня 2016 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська був виданий виконавчий лист №200/11556/13-ц. На підставі даного виконавчого листа, 09 червня 2016 року головним державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51384211 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 368 286,30 грн. Після відкриття виконавчого провадження №51384211 відповідачем було сплачено позивачу кошти на виконання рішення суду в розмірі 368 282,83 грн..
Позивач вважає, що зобов`язання відповідача перед нею виникло 29 березня 2013 року після проголошення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, відповідно до якого визнано за відповідачем право власності на предмет іпотеки, а виконання зобов`язання відбулось 18 липня 2016 року, в зв`язку з чим позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти в розмірі 358 488,58 грн., які складаються з 327 241,83 грн. – інфляційних втрат та 31 246,75 грн. – трьох відсотків річних за весь час прострочення грошового зобов`язання.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з відповідача інфляційні втрати в розмірі 23 277,02 грн., 3% річних в розмірі 6 780,50 грн..
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки грошове зобов`язання у відповідача виникло з моменту набрання чинності рішенням суду про стягнення грошової суми – 24 листопада 2015 року, а грошові кошти ОСОБА_2 були переведені 06 липня 2016 року, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 24 листопада 2015 року до 06 липня 2016 року. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення змінити, задовольнивши її позовні вимоги у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно визначив момент виникнення грошового зобов`язання з 24 листопада 2015 року, тоді як грошове зобов`язання відповідача виникло з моменту набуття права власності на предмет іпотеки, а право власності останній набув 29 березня 2013 року після проголошення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки грошове зобов`язання у відповідача виникло з моменту набрання чинності рішенням суду про стягнення грошової суми – 24 листопада 2015 року, а грошові кошти ОСОБА_2 були переведені 06 липня 2016 року, то саме за цей період підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних.
Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на магазин непродовольчих товарів – приміщення № 5 поз.1-5, загальною площею 54,9 м2, ганок літера А5 на першому поверсі житлового будинку літера А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 приміщення АДРЕСА_3 , встановивши вартість предмета іпотеки у розмірі 994 000 грн, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , яка складається з 113 233,6 швейцарських франків, що еквівалентно 529 754,7 грн, з яких: 110 569,35 швейцарських франків, що еквівалентно 517 416,4 грн – заборгованість за простроченим кредитом; 1 836,75 швейцарських франків, що еквівалентно 8 593,09 грн – заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; 586,45 швейцарських франків, що еквівалентно 2 743, 64 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 214,05 швейцарських франків, що еквівалентно 1001,44 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом, відповідно до кредитного договору № 11080172000 від 20 листопада 2006 року та договору про відступлення права вимоги від 20 червня 2008 року.
17 серпня 2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 364 845,30 грн та судовий збір в розмірі 3441 грн, а всього – 368 286,30 грн. Дане рішення набрало законної сили 24 листопада 2015 року.
На виконання даного рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист для пред`явлення його до примусового виконання.
09 червня 2016 року постановою головного державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження.
Встановлено, що 06 липня 2016 року ОСОБА_2 на виконання зазначеної постанови державного виконавця були переведені грошові кошти в сумі 368 282,83 грн на рахунок ВДВС, які позивачка отримала 18 липня 2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й інші юридичні факти.
За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 
Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування у відповідача перед позивачкою невиконаного грошового зобов`язання, однак суд не вірно визначився із правовою природою його виникнення, а відтак і з періодом прострочення.
Так, згідно з ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.
Аналогічне положення закріплене в ч. 4 ст. 334 ЦК України, згідно якої права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що грошове зобов`язання відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог.
Отже, предметом доказування в даній справі є момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та розмір перевищеної вартості забезпечених іпотекою вимог.
Колегією суддів встановлено, що державна реєстрація права власності за відповідачем на магазин непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_1 — відбулася 25 грудня 2013 року, а тому, саме з цього часу необхідно здійснювати розрахунок суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто до 06 липня 2016 року — дати переведення ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 368 282,83 грн. на рахунок ВДВС.
Таким чином, здійснивши свій розрахунок, колегія суддів вважає, що з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню: 320 371,16 грн. - інфляційні втрати та 27 722,84 грн. - 3% річних, а всього 348 094, грн..
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку, що грошове зобов`язання у відповідача виникло з моменту набрання чинності рішенням суду про стягнення грошової суми, а саме – 24 листопада 2015 року.
Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 11 139,00 грн., який остання сплатила за подання позовної заяви, апеляційної скарги та касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2017 року — скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 320 371,16 грн. - інфляційні втрати та 27 722,84 грн. - 3% річних, а всього 348 094, грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 11 139,00 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко