ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8378/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року 
у справі №160/8378/19 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Дніпропетровської митниці ДФС     
про визнання протиправним та скасування рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

"30" серпня 2019 р.    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Дніпропетровської митниці ДФС   в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог  від 05.09.2019 року, просив  визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2019/200064/1 від  20.03.2019 року, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю коригування заявленої митної вартості товару, оскільки позивачем подано всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість, в свою чергу митним органом не надано належних аргументів щодо необхідності проведення коригування.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 р. у справі № 160/8378/19 адміністративний позов ОСОБА_1  до  Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено. 
Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення подано митну декларацію на автомобіль Nissan, що був у користуванні. Митна вартість визначена за ціною договору. Надано необхідні товаросупровідні документи. Разом з тим, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої вартості товару та останній звернувся з вимогою про надання додаткових документів, разом з тим, позивачем відмовлено у такому наданні, оскільки всі документи, що були в наявності надано при первинному оформленні. Наведені обставини слугували підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Дослідивши встановлені під час розгляду справи обставини, а також подані позивачем документи, суд дійшов висновку, що надані документи містять повну інформацію щодо вартості автомобілю та повністю підтверджують заявлену митну вартість товару, а тому висновку відповідача визнано необґрунтованими. Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваного рішення.
Не погодившись з рішенням суду, Дніпропетровської митниці ДФС  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 р. у справі № 160/8378/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, а також в них відсутні всі відомості, що б підтверджували митну вартість товар, а отже прийняте рішення є обґрунтованим та вмотивованим.
Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримати позиції, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 20.03.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці та подав електронну митну декларацію №UА110150/2019/214934 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу - «Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка - Nissan, модель - NОТЕ номер кузова/VIN - SJNFCAE1U1000221? тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 1598 см3, потужність - 81 кВт, екологічна норма - не нижче ЄВРО-2; дата виготовлення - 01.2006 року; колір - сірий, реєстраційний номер - 5296AN; торговельна марка - Nissan. Пошкодження: наявні пошкодження ЛФП. Вагою - 1154,00 кг., заявленого виробництва компанії «Nissan Motor Manyfacturing (UR) Ltd», країна походження - Великобританія».
Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України, а саме: 1300 євро, що за курсом на день подання МД відповідає 40104,05 гривень.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення ОСОБА_1  разом із митною декларацією надано такі документи: - рахунок - фактура б/н від 13.03.2019 року; декларація про походження товару № 9000 від 13.03.2019 року; акт про проведення огляду товарів від 14.03.2019 року  №UA205010/2019/415720;  свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.03.2006 року  № AO75390RM06; довідка від 13.03.2019 б/н щодо витрат на транспортування транспортного засобу; паспорт громадянина України; довідка №16557490 від 13.03.2019 року;  інформація з джерел Інтернет від 13.03.2019 року; касові ордера, що підтверджують сплату митних платежів.
У ході проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки даних у документах та відомостей, наданих до митного контролю, відповідачем було встановлено, відсутність підтвердження ціни, що фактично сплачена, відсутність перекладів документів та  відсутність документів на підтвердження транспортної складової в митній вартості товару.
Так, під час проведення митного контролю, між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та дані гр.33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару.
Контролюючим органом надіслано декларанту електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме: прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; технічна документація.
20.03.2019 року позивачем  повідомлено контролюючий  орган листом №20/030/19  про неможливість подання додаткових документів на підтвердження митної вартості.
Як зазначає відповідач, враховуючи виявлені у ході перевірки дані у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження ціни, що фактично сплачена, відсутність перекладів документів, відповідачем  прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200064/1 від 20.03.2019 року.
Це рішення відповідач обґрунтовує тим, що  основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МК України, п.2. ст.58 МК України. Митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України за результатом проведеного обчислення, з урахуванням наданих декларантом відомостей щодо ціни транспортного засобу згідно рахунку, відомостей щодо вартості транспортування, враховуючи дані довідкового ресурсу www.schwackenet.de з урахуванням значення ринкової вартості системи SchwackeNet,  здійсненого за запитом митного органу на автомобіль VIN - SJNFCAE1U1000221, валюта - EUR, вартість- (3669,00 евро) та розраховується на рівні 3669 євро./штука.  
Таким чином, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості від 20.03.2019 №UА110150/2019/200064/1.
Не погодившись із вказаним рішення  про коригування митної вартості товару від 20.03.2019 року, позивач 19.04.2019 року звернувся до відповідача із заявою про скасування вищевказаного рішення митного органу від 20.03.2019 року та надав додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: копію декларації митної вартості № UА110150/2019/214934; копію акту митного огляду від 14.03.2019 №UА205010/2019/415720; калькуляцію транспортних витрат від 13.03.2019 №13/030/19;  копію витягу Інтернет ресурсу www.schwackenet.de. від 02.04.2019 року; копію квитанцій від 13.03.2019 року №01043553, №01043554, №71744315, №9023; копію договору доручення від 13.03.2019 року №13.03.19-1.
Листом №145/ІН/04-50-19-01  від 24.04.2019 року  відповідач повідомив позивачу про те, що з урахуванням отримання відмови від подання додаткових документів, протягом 10 - денного строку, за результатами контролю правильності визначення митної вартості прийнято Рішення від 20.03.2019 №UA110150/2019/200064/1 про коригування митної вартості товару за ціною товару №1-3669,00 євро/штука. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2- ґ - резервний.
Згідно матеріалів справи, за заявою декларанта, оцінюваний товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України за ЕМД від 21.03.2019 №UA110150/2019/215135 з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до рішення від 20.03.2019 року №UА110150/2019/200064/1 про коригування митної вартості, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.
Не погодившись із вищевказаним рішенням Дніпропетровської митниці ДФС  про коригування митної вартості товарів від 20.03.2019 року №UA110150/2019/200064/1 позивач звернувся до суду.
Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).
Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4 та 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч.1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до ч.1 та ч.2  ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ч.1, ч.2 та ч.3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що  метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу
Згідно з п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аналіз положень ч. 3 ст. 53, п.1 ч.4  ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію відповідача, при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Відповідно до змісту норм ст.53 Митного кодексу України право органу доходів та зборів на витребування додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі необхідні документи, що передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України.
Рішенням про коригування митної вартості    № UA110150/2019/200064/1 від  20.03.2019 року відповідачем визначено митну вартість товару (коригування) у розмірі 3669 EUR.
Підставою для відмови стало твердження відповідача, що заявлена позивачем митна вартість відрізнялася від наявної інформації щодо товарів подібного виду в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби, а також даних Інтернет-ресурсу Autopapa. В зв`язку з чим, запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: касовий або товарний чек (квитанцію, інший (еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму), наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, або здійснити обмін наявною у кожного з них Інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (наприклад, митною декларацію країни відправлення або її копії; відомостей про вартість автомобілю та/або подібних транспортних засобів з Інтернет-джерел).
На вимогу відповідача запитувані документи позивач не надав.
Оскільки подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Крім того, можливе ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 11.09.2012 р. № 21-262а12.
Таким чином, висновки відповідача  про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їхні дані піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару і відповідачем не заперечувались.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення № UA110150/2019/200064/1 від  20.03.2019 року.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і  процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а  тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  30 жовтня 2019 р. у справі № 160/8378/19 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  30 жовтня 2019 р. у справі № 160/8378/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко