П О С Т А Н О В А

   І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Справа № 22-342                                                 Головуючий у1-й інстанції - Рудюк О. Д.
Унікальний № 363/1546/16-ц                                                         Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
                    за участю секретаря                           Пузикової В. В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» на рішення Вишгородського районного суду Київської області  від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» про захист прав споживача страхових послуг, стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат,-
 
у с т а н о в и л а:
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» про захист прав споживача страхових послуг, стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат, в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «Талісман Страхування» страхове відшкодування у розмірі 469 745 грн 81 коп., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що складає 55 494 грн 35 коп., інфляційні втрати у розмірі 8 106 грн 89 коп. та три проценти річних у розмірі 3 783 грн 70 коп.   (т. 1, а.с.1-4).
Позов було обґрунтовано тим, що 22 жовтня 2014 року між ним та ПрАТ «СК «Талісман Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2291.01.14, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку з легковим автомобілем «BMW X5», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відшкодувати йому в межах страхової суми 465 000 грн прямих збитків, що виникли протягом строку дії договору страхування в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу або окремих деталей та частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 22 квітня 2015 року між ним та ПрАТ «СК «Талісман Страхування» укладена додаткова угода № 1 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 2291.01.14, відповідно до якої страхова сума збільшена до 650 000 грн. 
05 липня 2015 року автомобіль «BMW X5», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 був викрадений невідомою особою, про що ОСОБА_1 повідомив відповідача та подав відповідну заяву до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - Печерське РУ ГУ МВС України в м. Києві).
05 січня 2016 року між позивачем та ПрАТ «СК «Талісман Страхування» укладено договір про передачу права власності № 00921.1501, за умовами якого ОСОБА_1 передав відповідачу право власності на автомобіль «BMW X5», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначений договір набирає чинності з моменту отримання позивачем, як страхувальником страхового відшкодування, на умовах та в розмірах, визначених договором страхування. 
Того ж дня, 05 січня 2016 року, ОСОБА_1 написав заяву на виплату страхового відшкодування через систему «PrivatMoney» в ПАТ «ПриватБанк», після чого йому повідомили, що страхове відшкодування складає 147 754 грн 19 коп., яке він отримав 15 січня 2016 року.
Отриманий ним розмір страхового відшкодування не відповідає умовам договору страхування та додатку до нього, оскільки відповідач зобов`язаний був сплатити страхове відшкодування у розмірі 650 000 грн за вирахуванням франшизи у розмірі 32 500 грн, що становить 617 500 грн.  Тому позивач вважає, що відповідач не доплатив 469 745 грн 81 коп. за умовами договору страхування.
Оскільки відповідач затримує виплату частини страхового відшкодування, він зобов`язаний сплатити пеню за кожен день затримки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що складає 55 494,35 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 8 106 грн 89 коп. та три проценти річних у розмірі 3 783 грн 70 коп.
 
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області  від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд стягнув з ПрАТ «СК «Талісман Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 469 745 грн 81 коп., пеню у розмірі 55 494 грн 35 коп., інфляційні втрати у розмірі 8 106 грн 89 коп. та три проценти річних у розмірі 3 783 грн 70 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування»  подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (т. 1, а.с.188-193). 
Справа вже була предметом апеляційного розгляду. Рішенням  Апеляційного суду Київської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Талісман Страхування» було задоволено, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року скасоване та ухвалене нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верхового Суду від 27 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1    задоволено частково. Рішення Апеляційного суду міста Київської області від 10 травня 2017 року скасоване у зв`язку з порушенням судом апеляційної інстанції вимог процесуального закону під час розгляду справи у відсутність позивача, який не був належним чином повідомлений про дату, місце та час апеляційного розгляду, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року справу призначено до розгляду.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Веліканов К. С., вказує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було всебічно досліджено докази, що містяться у матеріалах справи, зокрема, договір страхування та Правила, що призвело до ухвалення законного рішення. Відповідач, отримавши повне страхове відшкодування за рахунок отриманого у власність транспортного засобу на підставі Договору про передачу прав власності, намагається ухилитись від виконання зобов`язання за Договором страхування. Щодо твердження відповідача про безпідставне стягнення районним судом інфляційних втрат та 3 % річних, то здійснений районним судом розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий, тому доводи скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.
 
В суд апеляційної інстанції представник ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування»  не з`явився, про місце та час апеляційного розгляду, ураховуючи положення ч.1 ст. 131 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином.
Судові повідомлення, направлені судом на адресу, зазначену страховою компанією у свої апеляційній скарзі (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 39) повернулись без вручення з відміткою «не знаходиться». Судове повідомлення про розгляд справи, призначений на 04 лютого 2020 року, направлене за іншою наявною у матеріалах справи  адресою відповідача, а саме м. Київ , вул. Здолбунівська, 7-Д, корп. 3 , повернулося на адресу суду буз вручення з відміткою «вибув».
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування», оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення представника ОСОБА_1 , адвоката Веліканова К. С., який заперечував проти апеляційної скарги та просив суд її залишити без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до пункту 11.3 договору добровільного страхування наземного транспорту від 22 жовтня 2014 року № 2291.01.14, у разі втрати застрахованого транспортного засобу внаслідок викрадення, виплата відшкодування здійснюється у розмірі 30 процентів страхового відшкодування. Після прийняття рішення слідчими органами щодо подальшого руху справи (винесення постанови про закриття провадження у справі, зупинення досудового слідства або складання обвинувального висновку у кримінальній справі), проте не більше шести місяців з дня настання страхового випадку, страховик сплачує другу частину страхового відшкодування у розмірі 70 процентів. Обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» є укладення між страховиком та страхувальником договору про передачу майнових прав на транспортний засіб. Суд першої інстанції не взяв до уваги, як належний доказ, висновок експерта щодо вартості автомобіля, з огляду на те, що розмір страхового відшкодування визначений умовами договору страхування наземного транспорту. Ураховуючи наведене та затверджений головою правління ПрАТ «СК «Талісман Страхування» страховий акт від 27 вересня 2016 року № 00921.15.01.02к, суд дійшов висновку, що страхова сума складає 650 000 грн, а тому відповідач порушив умови договору страхування щодо розміру виплати страхового відшкодування, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідачем не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом при вирішенні справи. 
22 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Талісман Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2291.01.14 (далі - договір страхування), відповідно до якого страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку з легковим автомобілем «BMW X5», 2005 року випуску, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , відшкодувати позивачу в межах страхової суми 465 000 грн шкоду, що виникла протягом строку дії договору страхування в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу, або окремих деталей та частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж у визначені строки та виконувати умови цього договору.
Пунктом 7.1.1 договору страхування передбачено право страхувальника при настанні страхового випадку за письмовою згодою вигодонабувача отримати страхове відшкодування відповідно до умов цього договору.
Відповідно до пункту 10.1 договору страхування при визначені розміру збитків, відшкодуванню підлягають тільки прямі матеріальні збитки.
Згідно з пунктами 10.7, 10.7.1 договору страхування у разі настання випадку за ризиком «Викрадення» розмір збитку при втраті визначається: збитки = ринкова вартість, але не більше страхової суми. Якщо застрахований транспортний засіб перед його втратою був пошкоджений та не відновлений, розмір ринкової вартості такого транспортного засобу на момент настання страхового випадку визначається з урахуванням таких пошкоджень.
Ліміт відшкодування за цим договором встановлений у розмірі загальної страхової суми (пункт 10.10 договору страхування).
Пунктом 11.3 договору страхування передбачено, що у разі втрати застрахованого транспортного засобу внаслідок викрадення виплата відшкодування здійснюється у розмірі 30 процентів страхового відшкодування. Після прийняття рішення слідчими органами щодо подальшого руху справи (винесення постанови про закриття справи, про зупинення досудового слідства або складання обвинувального висновку з даної кримінальної справи), проте не більше 6 місяців з дня настання страхового випадку страховик сплачує другу частину страхового відшкодування у розмірі 70 процентів страхового відшкодування. Обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» є укладення між страховиком та страхувальником договору про передачу майнових прав на транспортний засіб.
22 квітня 2015 року між  ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Талісман Страхування» укладена додаткова угода № 1 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 2291.01.14, відповідно до якої страхова сума збільшена до 650 000 грн.
06 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про те, що в період часу з 23.10 год. 05 липня 2015 року по 09.50 год. 06 липня 2015 року невідома особа незаконно заволоділа автомобілем марки «BMW X5» темно сірого кольору, 2005 року випуску, двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер  НОМЕР_1 , після чого з місця події зникла.
04 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Талісман-Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування згідно з договором страхування у зв`язку з викраденням 06 липня 2015 року транспортного засобу марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
05 січня 2016 року між  ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Талісман Страхування» укладено договір про передачу права власності № 00921.1501, згідно з умовами якого позивач передав відповідачу право власності на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначений договір набирає чинності з моменту отримання позивачем, як страхувальником страхового відшкодування, на умовах та в розмірах, визначених договором страхування.
05 січня 2016 року ПрАТ «СК «Талісман-Страхування» повідомила ОСОБА_1 про те, що по події від 06 липня 2015 року, в якій викрадено автомобіль «BWM X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за договором страхування від 22 жовтня 2014 року № 291.01.14 страховою компанією прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування у розмірі 147 754 грн 19 коп.
Відповідно до висновку ФОП ОСОБА_2 , який має кваліфікацію судового експерта, ринкова вартість не розмитненого автомобіля «ВМW Х5», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , рік випуску 2005, об`єм двигуна 2993 куб. см зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , станом на 06 липня 2016 року (на дату викрадення) складає 180 254 грн 19 коп., в тому числі ПДВ 30 042 грн 37 коп.
Згідно з висновком експерта від 06 грудня 2016 року № 12388/16-54, складеного за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи, ринкова вартість не розмитненого автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер кузова № НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2993 куб. см, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_1 , станом на 06 липня 2015 року складає 163 640 грн 66 коп.
 
При перевірці висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги та вказівок Верховного Суду щодо порушення вимог процесуального закону в частині повідомлення учасників справи про дату, місце та час її розгляду, апеляційний суд  виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності правових підстав для задоволення позову не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів, невірно застосовано до спірних правовідносин положення Закону України "Про страхування" та глави 67 ЦК України.
 
Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом.
Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Згідно з вимогами ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
 
За правилами ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору
 
У даній справи при вирішенні спору районним судом в порушення вищенаведених норм матеріального права було помилково ототожнено поняття страхової суми із поняттям страхового відшкодування, які є різними за своєю суттю як і поняття  ліміт відповідальності страховика та прямий матеріальний збиток.
У даних правовідносинах ліміт відповідальності за укладеним між сторонами договором страхування встановлений у розмірі загальної страхової суми (пункт 10.10 договору страхування) - 650 000 грн.
Водночас, відповідно до п. 10.1 договору страхування при визначенні розміру збитків відшкодуванню підлягають тільки прямі реальні збитки.
Згідно з п. 10.7, 10.7.1 договору страхування у разі настання випадку за ризиком «Викрадення» розмір збитку при втраті визначається: збитки = ринкова вартість, але не більше страхової суми. Якщо застрахований транспортний засіб перед його втратою був пошкоджений та не відновлений, розмір ринкової вартості такого транспортного засобу на момент настання страхового випадку визначається з урахуванням таких пошкоджень.
Крім того, відповідно п.п.14.2, 14.2.2, 14.2.7 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) у новій редакції, в будь-яком у випадку страхове відшкодування виплачується в межах ринкової вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, при втраті ТЗ у наслідок незаконного заволодіння - в розмірі ринкової вартості ТЗ на дату укладання  договору.
Матеріали справи свідчать, що згідно з висновком ФОП ОСОБА_2 , який має кваліфікацію судового експерта (свідоцтво ФДМ України № 14003/12 від 09 листопада 2012 року, свідоцтво МЮ України № 354, дійсне до 22 лютого 2016 року) ринкова вартість не розмитненого автомобіля ВМW Х5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, об`єм двигуна 2993 куб. см. зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , станом на 06 липня 2016 року на дату викрадення складає 180 254 грн 19 коп. в т.ч. ПДВ 30 042 грн 37 коп.
Як було вже зазначено вище, страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 147 754 грн. 19 коп. Дана сума страхового відшкодування була розрахована відповідно до п. 10.7 договору.
Крім того, згідно з висновком експертизи № 865 від 27 вересня 2016 року, проведеної у рамках кримінального провадження (т.1, а.с.136-142), ринкова вартість належного позивачу автомобіля на час укладення договору страхування - на 22 жовтня 2014 року, могла становити 177 664 грн. 05 коп., що є меншим розміру вартості, взятого страховиком за основу при визначенні розміру страхового відшкодування (180 254 грн 19 коп.).
          За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
          Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
          Згідно цивільного процесуального законодавства,у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до ч.11 ст. 83 ЦПК України просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.
При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.
У даній справі, наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_1 жодним чином не спростував значення відомостей наданих відповідачем на спростування заявлених вимог письмових доказів - висновків експертів щодо розміру ринкової вартості застрахованого не розмитненого транспортного засобу станом на дату укладання договору та на дату настання страхового випадку (викрадення). Водночас, позивач не оспорював тієї обставини, що застрахований автомобіль є не розмитненим. Отже за загальним правилом його ринкова вартість є меншою ніж ринкова вартість аналогічного  розмитненого транспортного засобу. 
Пред`являючи позов ОСОБА_1 помилково ототожнив термін "Страхова сума" із терміном "Страхове відшкодування", які є різними за змістом і правовою природою.   
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.
   
За правилами ч.1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» задовольнити.
 
Рішення Вишгородського районного суду Київської області  від 21 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
 
Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.

 
Головуючий                                                                                А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                            Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома