Ухвала
 
14 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 754/14783/17
провадження № 61-17167св19
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Фаловської І. М. у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва, на дії та рішення державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Черухи Олександра Миколайовича та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня          2019 року,
ВСТАНОВИВ:
 
25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду міста Києва.
 
20 січня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про відвід судді Верховного Суду Фаловської І. М. від участі у розгляді цієї справи, посилаючись на те, що суддя Фаловська І. М. не може розглядати справу та підлягає відводу, оскільки є обставини, що викликають сумнів у її неупередженості  та об`єктивності. У справі № 754/14783/17 за її позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної служби України з питань праці, Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, суддя Фаловська І. М. відмовила в задоволенні її касаційної скарги та залишила в силі незаконну постанову апеляційного суду, чим позбавила її можливості отримати необхідні для проживання виплати. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М. від 10 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Фаловської І. М. від участі у розгляді справи  передано для вирішення іншому судді,  в порядку, передбаченому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). При цьому колегія суддів виходила з необґрунтованості заявленого відводу.
 
Відповідно до частини другої та абзацу 1 частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
На виконання вимог абзацу 1 частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Фаловської І. М. передано судді Верховного Суду Стрільчуку В. А. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,                               від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
 
Із заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. вбачається, що в ній викладено незгоду з ухваленою Верховним Судом постановою від 14 серпня 2019 року у справі № 754/4508/18, в якій суддя Фаловська І. М. була доповідачем, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Рішення судді в іншій справі, прийняте в межах її повноважень, в силу вищенаведених положень статті 36 ЦПК України, не може бути підставою для її відводу, тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.
 
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Фаловської І. М. відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               В. А. Стрільчук