Ухвала
Іменем України
2 березня 2020 року
м. Київ
справа № 355/913/15
провадження № 51-292 ск19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду:

головуючого                             ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, у якій він просить скасувати зазначене судове рішення, оскільки суд розглянув матеріали і прийняв рішення без перевірки його особової справи, з метою направити його до виправної установи для відбування покарання, не врахувавши того, що він ні кримінальних, адміністративних правопорушень не вчиняв, і його тримання під вартою є незаконним.  
Суд, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року задоволено подання начальника Києво-Святошинського РВ з питань пробації, скасовано звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з  випробуванням іспитовим строком на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України (далі – КК) та постановлено: направити ОСОБА_4 для відбування покарання  в порядку ч.2 ст. 78 КК, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк п`ять років; застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Державну установу «Київський слідчий ізолятор» та надати дозвіл на затримання; оголошено ОСОБА_4 в розшук. 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не зазначив про те, чи переглядалась в апеляційному порядку зазначена ухвала місцевого суду. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим законом.
30 вересня 2016 року набрали чинності зміни до Конституції України, які внесені Законом України від 02 червня 2016 року № 1401- VIII «Про внесення змін до Конституції». Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України касаційне оскарження судового рішеннязабезпечується у визначених законом випадках.
Судові рішення, які  можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 і 2 статті 424 КПК. Це стосується вироків та ухвал про застосуванняабо відмову у застосуванніпримусових заходів медичного чи виховного характеру суду першоїінстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першоїінстанції, а такожухвал суду першоїінстанції після  їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбаченихКПК.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК "Виконання судових рішень" і порядок їхвирішення врегульовано в частині 6 статті 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконанняпокарань, а такожінших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
В судовихзасіданнях з вирішенняпитань виконання вироку не з`ясовуютьсяпитання щодо факту вчиненнязлочину, наявностідостатньої сукупності доказів, кримінально-правовоїкваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніхстадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати "подальшомупровадженню".
Системне тлумачення статей кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку про те, що рішення суду першої інстанції, яким вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, та рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на нього, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене у статті 539 КПК.
Враховуючи висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження №51-115кмо17), та положення частини 1 статті 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щодо єдності судової практики та відповідно до частини 6 статті 13 цього Закону, суди зобов`язані дотримуватися правозастосовної практики у справах про тотожній предмет оскарження, яким у цьому випадку є можливість касаційного оскарження рішень на стадії виконання вироку.
У згаданій постанові Верховним Судом надано висновок про те, що за змістом пункту 8 частини 3статті 129 Конституції України, частини 2 статті424, частини 6 статті539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Як вбачається із копії оскаржуваного судового рішення, ухвала місцевого суду постановлена після внесення до ст.129 Конституції  України змін і  стосується питання, пов`язаного із виконанням вироку,  яке  вирішувалося  судом  в  порядку, передбаченому ст.539 КПК, внаслідок чого судове рішення, ухвалено за результатами його розгляду не перешкоджає подальшому провадженню відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК, а отже не є предметом перегляду судом касаційної інстанції й у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_5 каровець                                    ОСОБА_2                         ОСОБА_3