УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/399/18 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 61 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря                Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/399/18 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до комунального закладу «Житомирський обласний ліцей-інтернат для обдарованих дітей» Житомирської обласної ради про встановлення факту, що має юридичне значення та усунення перешкод, які заважають навчальному процесу, за апеляційною  ОСОБА_1  на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 13 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Сингаївського О.П. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила  встановити факт, що має юридичне значення та усунути перешкоди, які заважають навчальному процесу, а саме зобов`язанням зебезпечити дитину ОСОБА_3 навчанням у десятому класі до навчального закладу КЗ «Житомирський обласний ліцей-інтернат для обдарованих дітей» Житомирської обласної ради.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що до суду першої інстанції нею було подано заяву про надання перерви на період лікарняного листа по вагітності та пологам, та прохання відновити справу за її заявою. Також вона подавала до суду заяву про повідомлення її смс повідомленнями. Ухвалу про продовження справи вона не отримувала, належним чином про час проведення судового зісідання її не повідомлено. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції посилався на повторну неявку в судове засідання ОСОБА_1 , яка подала позов в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , що перешкоджає вирішенню спору, оскільки суд позбавлений можливості з`ясувати позицію позивача та представника з приводу заявлених вимог на час розгляду справи, та відсутністю заяв про розгляд справи за їх відсутності.
Проте, з  таким висновком  суду першої  інстанції погодитися  не можна, виходячи  з наступного.  
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 128 ЦПК України  суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Відповідно до ст.160 УПК України випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. 
Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції направив ОСОБА_1 судову повістку про виклик її в судове засідання на 18 березня 2019 року. Втім поштовий конверт із вказаним відправленням, разом з повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутий відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання». 
Оскільки ОСОБА_1 не з`явилась в судове засідання 18 березня 2019 року, то розгляд справи було відкладено на 13 червня 2019 року. Між тим, поштовий конверт із вказаним відправленням, разом з повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутий відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «інші причини невручення». 
Відповідно до ч. 5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що повернення судових повісток з вказівкою причин повернення: «за закінченням терміну зберігання», «інші причини невручення» не є доказом належного інформування позивача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаних причин не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обмежив ОСОБА_1 у доступі до правосуддя чим порушив норми процесуального права та вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити. 
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 13 червня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 11 лютого 2020 року.

Головуючий Судді