ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  21/89б/2011 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників:
керуючого санацією ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" - арбітражного керуючого Кандаурової А.П.
Ансіл Інвестмент Компані Лімітед -   адвоката Човганюк Б.В.
ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - адвоката Літкевича В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик"
на постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 08.10.2019
та на ухвалу Господарського суду Луганської області 
від 20.05.2019
за заявою арбітражного керуючого Кандаурової А.П. 
про визнання недійсними договорів поруки та угоди про зарахування однорідних вимог недійсними
у справі № 21/89б/2011
за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС"
до боржника Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ"
про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.11.2011 порушено провадження у справі про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ". 

2. Ухвалою від 20.12.2011 здійснено заміну боржника - Закрите акціонерне товариство "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" (далі - ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ").

3. Ухвалою від 13.04.2016 господарським судом введено процедуру санації боржника; призначено керуючим санацією боржника - арбітражного керуючого Кандаурову А.П.

4. Керуючий санацією боржника Кандаурова А.П. звернулася до суду із заявою №02-02/172 від 28.08.2018 про визнання договорів поруки та угоди про зарахування однорідних вимог недійсними в порядку ч.   11 ст.   17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в межах справи №21/89б/2011. 

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

5. Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у справі №   21/89б/2011 заяву керуючого санацією ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" про визнання договорів недійсними у порядку пункту 11 ст.   17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" задоволено частково. Визнано недійсними договори поруки: №08-09-07/Z28 від 28.04.2011 щодо Генерального кредитного договору № 08-09-07 від 25.09.2007, у рамках якого укладено кредитний договір №08-09-07/1 від 25.09.2007 та кредитний договір №08-09-07/2 від 26.10.2007; №29-09-10/Р5 від 28.04.2011 щодо кредитного договору №29-09-10 від 24.09.2010; №30-10-10/Р5 від 28.04.2011 щодо кредитного договору №30-10-10 від 28.10.2010; №35-12-10/Р2 від 28.12.2010 щодо кредитного договору №35-12-10 від 28.12.2010, у решті вимог відмовлено. 

6. Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у справі №21/89б/2011 у частині відмови у визнанні недійсними договорів поруки: №   08-09-07/Z28 від 28.04.2011; № 29-09-10/Р5 від 28.04.2011; № 30-10-10/Р5 від 28.04.2011; № 35-12-10/Р2 від 28.12.2010 та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсними договори поруки: №   19-06-10/Р7 від 28.04.2011, №   27-07-10/Р7 від 28.04.2011, №   33-12-10/Р5 від 28.04.2011; визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.06.2011, укладену між ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та ТОВ "Біловодський елеватор"; у решті позовних вимог ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у даній справі залишити без змін.

7. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ "Комерційний банк Хрещатик" також звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у справі №   21/89б/2011 скасувати в частині визнання недійсними договорів поруки: №   08-09-07/Z28 від 28.04.2011; №29-09-10/Р5 від 28.04.2011; №30-10-10/Р5 від 28.04.2011; №35-12-10/Р2 від 28.12.2010 та ухвалити нове рішення, яким скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 20.05.2019, у задоволенні заяви керуючого санацією ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" про визнання договорів поруки недійсними у порядку пункту 11 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"    відмовити.

8. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 апеляційні скарги ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" залишено без задоволення, оскаржувану ухвалу від 20.05.2019 залишено без змін.

9. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

9.1. Боржником було укладено ряд кредитних договорів з ПАТ "КБ "Хрещатик", а саме:
- Генеральний кредитний договір № 08-09-07 від 25.09.2007, в рамках якого укладено Кредитний договір № 08-09-07/1 від 25.09.2007 та Кредитний договір № 08-09-07/2 від 26.10.2007; кредитний договір № 19-06-10 від 30.06.2010, кредитний договір № 27-07-10 від 30.07.2010, кредитний договір № 29-09-10 від 24.09.2010; кредитний договір №   30-10-10 від 28.10.2010; договір кредитної лінії № 33-12-10 від 27.12.2010 кредитний договір №35-12-10 від 28.12.2010.
9.2. В результаті укладення даних договорів загальна сума боргу Боржника перед банком становила 61   142   755,00 грн, а його майно було передано банку в іпотеку.
9.3. Зазначене майно у подальшому було відчужено на користь ТОВ "Біловодський елеватор" відповідно до наступних договорів:
- Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор", щодо нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, буд. 51а;
- Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор", щодо будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. ім. Хорунжого, 1;
- Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор", щодо майнового комплексу, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Мілове, пров. Заводський, 3;
- Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор" щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: Луганська область, Міловський Луганська смт. Мілове, пров. Заводський, 3;
- Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор", щодо комплексу, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, 66;
-Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор", щодо комплексу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Луганська область, смт. Марківка, вул. Єременка, 175;
- Договору купівлі-продажу від 09.04.2011, укладеного між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор", щодо комплексу невиробничих приміщень загальною площею 8161,90 кв.м., розташованих за адресою: Луганська область, м. Зимогір`я, вул. Панфілова, 2Б, (надалі - Договори від 09.04.2011).
Укладення Договорів від 09.04.2011 призвело до відчуження на користь ТОВ   "Біловодський елеватор", одного з кредиторів Боржника, всього нерухомого майна, що знаходилось у власності Боржника. Як наслідок, борг ТОВ Біловодський елеватор перед Боржником становив 40 771 572, 45 грн.
9.4. Договори купівлі-продажу від 09.04.2011 щодо будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 область, смт. Біловодськ, вул. ім . Хорунжого, 1; нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Гуньяна, 51а та майнового комплексу, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Мілове, пров. Заводський, 3, постановою Донецького апеляційного господарського суду по справі №21/896/2011 від 13.12.2017 було визнано недійсними. За результатами касаційного провадження 18.06.2018 Верховним Судом постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 залишено без змін.
9.5. Згідно умов Договорів від 09.04.2011 - сторони передбачили безготівковий порядок розрахунку.
9.6. Як встановлено ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.05.2012 у справі №   21/89б/2011, що міститься в матеріалах справи, 28.04.2011 ПрАТ   "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ", ТОВ "Біловодський елеватор" та ПАТ "КБ "Хрещатик уклали" Договір переведення боргу № 01-04-11, за яким ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" перевів на Нового боржника - ТОВ "Біловодський елеватор" борг у сумі 61   142   755,00 грн 00 перед ПАТ   "КБ Хрещатик".

9.7. Таким чином, станом на 28.04.2011 зобов`язання Боржника перед ПАТ "КБ "Хрещатик" було припиненим, однак, у Боржника з`явилось зобов`язання перед ТОВ   "Біловодський елеватор" у сумі 61   142   755,00 грн за Договором про переведення боргу № 01-04-11 від 28.04.2011.

9.8. Одночасно боржник уклав ряд договорів поруки, якими зобов`язався, як солідарний боржник, нести перед ПАТ "КБ "Хрещатик" в повному обсязі відповідальність за невиконання ТОВ Біловодський елеватор зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків і штрафних санкцій, й зобов`язаний погасити заборгованість за кредитними договорами, а саме:
-договір поруки № 08-09-07/Z28 від 28.04.2011 щодо Генерального кредитного договору № 08-09-07 від 25.09.2007, в рамках якого укладено Кредитний договір №   08-09-07/1 від 25.09.2007 та Кредитний договір № 08-09-07/2 від 26.10.2007 (залишок заборгованості за кредитами у розмірі 6 222 000 USD);
- договір поруки № 19-06-10/Р7 від 28.04.2011 щодо Кредитного договору № 19-06-10 від 30.06.2010 (кредиту сумі 935 000 грн);
- договір поруки № 27-07-10/Р7 від 28.04.2011 щодо Кредитного договору № 27-07-10 від 30.07.2010 (кредиту сумі 860 000 грн);
- договір поруки № 29-09-10/Р5 від 28.04.2011 щодо Кредитного договору № 29-09-10 від 24.09.2010 (кредит у сумі 1 671 000 грн);
- договір поруки № 30-10-10/Р5 від 28.04.2011 щодо Кредитного договору № 30-10-10 від 28.10.2010 (кредиту сумі 1 587 000 грн);
- договір поруки № 33-12-10/Р5 від 28.04.2011 щодо Договору кредитної лінії № 33-12- 10 від 27.12.2010 (кредиту сумі 3 629 266,41 грн);
- договір поруки № 35-12-10/Р2 від 28.12.2010 щодо Кредитного договору № 35-12-10 від 28.12.2010 (кредит в сумі 8 975 000,00 USD),
9.9. Укладення зазначених Договорів поруки призвело до того, що в той же день Боржник повторно зобов`язався погасити борг в розмірі 61   142   755,00 грн, перед ПАТ   "КБ "Хрещатик", в той же час залишаючись зобов`язаним погасити борг в розмірі 61   142   755,00 грн перед ТОВ "Біловодський елеватор".
9.10. 29.06.2011 між Боржником та ТОВ   "Біловодський елеватор" було укладено Угоду про зарахування зустрічних взаємних вимог, пунктами 1 та 2 якої сторони зафіксували факт наявності непогашеного грошового зобов`язання Боржника перед ТОВ "Біловодський елеватор" у загальній сумі 61   142   755,00 грн за Договором № 01-04-11 переведення боргу від 28.04.2011, а ТОВ "Біловодський елеватор" має перед Боржником непогашені грошові зобов`язання в загальній сумі 40 771   572,45 грн, в тому числі, за Договорами від 09.04.2011. Відповідно до Угоди, її сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, зазначених у пунктах 1 та 2 Угоди, у сумі 40   771   572,45 грн, а також зазначили про те, що ТОВ "Біловодський елеватор" не є зобов`язаною стороною, у тому числі, за Договорами від 09.04.2011. Після зарахування зустрічних вимог борг Боржника перед ТОВ "Біловодський елеватор" склав 20   371   182,55 грн.
9.11. Через п`ять місяців після укладення вказаних договорів, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "АВІС" звернулось до Господарського суду Луганської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ". 
9.12. Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.11.2011 за заявою СТОВ "АВІС" порушено провадження у справі №   21/89б/2011 про банкрутство ЗАТ   "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ". 
9.13. Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.12.2011 здійснено заміну боржника - ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" на його правонаступника - ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ"; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Мензаренка Ю.М.
9.14. Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.04.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №21/89б/2011, відповідно до якої кредиторами у справі є: СТОВ "АВІС" з грошовими вимогами у розмірі 954 596,90 грн; ПАТ   "Державний експортно-імпортний банк" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.Луганську з грошовими вимогами у розмірі 79 580 049,29 грн; ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Луганської обласної дирекції з грошовими вимогами у розмірі 36 535 538,43 грн; ПАТ "Банк Перший" з грошовими вимогами у розмірі 13 922 745,28 грн; ПП "Камаз-Маз-Запчастина" з грошовими вимогами у розмірі 52 521,06 грн; ВВД ФСС НВВ ПЗ України в Міловському районі Луганської області з грошовими вимогами у розмірі 15 655,27 грн; ОО "Луганське кабельне телебачення" з грошовими вимогами у розмірі 343 914,81 грн; УПФУ в Біловодському районі Луганської області з грошовими вимогами у розмірі 99 383,34 грн; УПФУ в Міловському районі Луганської області з грошовими вимогами у розмірі 272 241,85 грн; Міловський РЦЗ з грошовими вимогами у розмірі 35 321,44 грн; Біловодський РЦЗ з грошовими вимогами у розмірі 4 791,23 грн; ВВД ФСС НВВ ПЗ України у Старобільському районі Луганської області з грошовими вимогами у розмірі 3 192,97 грн; ТОВ "Айдар" з грошовими вимогами у розмірі 6 492 263,40 грн; ТОВ "Транс-Вей" з грошовими вимогами у розмірі 24 800,00 грн; ТОВ "Біловодський елеватор" з грошовими вимогами у розмірі 16   097   375,12 грн.
Вимоги забезпечені заставою майна боржника: ТОВ "Біловодський елеватор" у розмірі 11 497 724,74 грн; ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" у розмірі 2 002 838,00 грн; Ансіл Інвестмент Кампані Лімітед у розмірі 31 350 700,31 грн та інші.
9.15. Згідно з довідкою від 25.05.2015 №   304 Господарського суду Луганської області справа №21/89б/2011 про банкрутство ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ" вважається втраченою. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.09.2015 порушено провадження з відновлення матеріалів втраченої справи №21/89б/2011 про банкрутство боржника - ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ", продовжено строк проведення процедури розпорядження майном боржника - ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ" та повноваження розпорядника майна Мензаренка Ю.М.
9.16. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.04.2016 достроково припинено повноваження розпорядника майна боржника Мензаренка Ю.М. з 13.04.2016; введено процедуру санації боржника строком на 12 місяців; призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Кандаурову А.П.
9.17. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.04.2017 продовжено строк судової процедури санації ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ", на шість місяців до 13.10.2017, та строк повноважень керуючого санацією Кандаурової А.П. на шість місяців до 13.10.2017.
9.18. Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.06.2017 у справі №21/89б/2011 відмовлено у задоволенні заяв керуючого санацією ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії Стрілецький степ" арбітражного керуючого Кандаурової А.П. про визнання недійсними, в порядку ч.   11 ст.   17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", договорів купівлі-продажу майна банкрута від 09.04.2011, укладених з ТОВ "Біловодський елеватор".
9.19. Ухвалою від 09.10.2017 продовжено строк судової процедури санації боржника на шість місяців до 13.04.2018, та продовжено строк повноважень керуючого санацією арбітражного керуючого Кандаурової А.П. на шість місяців до 13.04.2018.
9.20. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 апеляційну скаргу керуючого санацією боржника Кандаурової А.П. на ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 у справі №21/89б/2011 - задоволено, ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 у справі №21/89б/2011 - скасовано; заяву керуючого санацією ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" Кандаурової А.П. про визнання договорів недійсними, в порядку п.11 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з урахуванням доповнень (вх.б/н від 18.04.2017) задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09.04.2011, укладений між ПрАТ   "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та ТОВ "Біловодський елеватор", щодо будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт Біловодськ, вул.ім.Хорунжого, буд. 1.
Визнано за ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" право власності на будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район , смт Біловодськ, вул.   ім.   Хорунжого, буд. 1.
Зобов`язано ПАТ "КБ "Хрещатик" повернути ПАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім. Хорунжого, 1.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09.04.2011, укладений між ПрАТ   "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та ТОВ "Біловодський елеватор", щодо нежилого приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. ім. Гуньяна, буд. 51а.
Зобов`язано ТОВ "Біловодський елеватор" повернути ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" нежиле приміщення, розташоване за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул . ім.Гуньяна, буд. 51а.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09.04.2011, укладений між ПрАТ   "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та ТОВ "Біловодський елеватор", щодо майнового комплексу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, пров. Заводський, буд.3.
Зобов`язано ТОВ "Біловодський елеватор" повернути ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" майновий комплекс, розташований за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, пров. Заводський, буд.3.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09.04.2011, укладений між ПрАТ   "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та ТОВ "Біловодський елеватор", щодо комплексу, розташованого за адресою: смт Мілове, вул. Міловська, 66.
Зобов`язано ТОВ "Біловодський елеватор" повернути ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" комплекс, розташований за адресою: смт Мілове, вул. Міловська, буд.66.
9.21. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.03.2018 призначено до розгляду заяву керуючого санацією боржника Кандаурової А.П. від 01.03.2018 №02-02/38 про визнання договорів недійсними в порядку ч.   11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
9.22. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.11.2018 визнано недійсними договори купівлі-продажу від 09.04.2011; визнано за ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" право власності на спірні об`єкти; зобов`язано ТОВ "Біловодський елеватор" повернути ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" майно. Призначено розгляд справи та заяви керуючого санацією боржника Кандаурової А.П. №   02-02/172 від 28.08.2018 про визнання договорів поруки та угоди про зарахування взаємних вимог недійсними в порядку ч.   11 ст.   17 Закону про банкрутство в межах справи №21/89б/2011 у судовому засіданні на 03.12.2018.
9.23. 04.09.2018 від боржника ПАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький Степ" в особі керуючого санацією Кандаурової А.П. до господарського суду надійшла заява про визнання договорів недійсними в порядку п. 11 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в якій керуючий санацією просила суд:
- визнати недійсними договори поруки №08-09-07/Z28 від 28.04.2011, №19-06-10/Р7 від 28.04.2011, №27-07-10/Р7 від 28.04.2011, №29-09-10/Р5 від 28.04.2011, №30-10-10/Р5 від 28.04.2011, №33-12-10/Р5 від 28.04.2011, №35-12-10/Р2 від 28.12.2010, укладені боржником, ТОВ "Біловодський елеватор" та ПАТ "КБ "Хрещатик"; 
- визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних взаємних вимог від 29.06.2011 укладену боржником та ТОВ Біловодський елеватор в порядку ч.11 ст.17 Закону про банкрутство. 
9.24. Також керуючий санацією клопотанням від 28.08.2018 №02-02/173 просила витребувати в ПАТ "КБ "Хрещатик" оригінали договорів поруки №08-09-07/Z28 від 28.04.2011 щодо генерального кредитного договору №08-09-07 від 25.09.2007, №19-06-10/Р7 від 28.04.2011 щодо кредитного договору №19-06-10 від 30.06.2010, №27-07-10/Р7 від 28.04.2011 щодо кредитного договору №27-07-10 від 30.07.2010, №29-09-10/Р5 від 28.04.2011 щодо кредитного договору №29-09-10 від 24.09.2010, №30-10-10/Р5 від 28.04.2011 щодо кредитного договору №30-10-10 від 28.10.2010, №33-12-10/Р5 від 28.04.2011 щодо договору кредитної лінії №33-12-10 від 27.12.2010, №35-12-10/Р2 від 28.12.2010 щодо кредитного договору №35-12-10 від 28.12.2010, витребувати у ТОВ "Біловодський елеватор" оригінал угоди про зарахування зустрічних взаємних вимог від 29.06.2011.
9.25. Заява керуючого санацією від 28.08.2018 №02-02/173 з посиланням на ст.145 ЦК України, ст. 89 ГК України, ст. 1, ч. 11 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у редакції від 14.05.1992 №2343-XII, обґрунтована тим, що спірні договори від 28.04.2011 та 29.06.2011 укладені з заінтересованою особою боржника менше, ніж за рік до порушення справи про банкрутство на вкрай невигідних для боржника умовах, внаслідок чого, відповідно до ст.   ст. 215, 216, 233 ЦК України вони мають бути визнані недійсними в судовому порядку, та, відповідно, має бути застосовано наслідки недійсності правочинів. Укладення спірних договорів: №08-09-07/Z28 від 28.04.2011, №19-06-10/P7 від 28.04.2011,№27-07-10/Р7 від 28.04.2011,№29-09-10/Р7 від 28.04.2011,№30-10-10/Р5 від 28.04.2011,№33-12-10/Р5 від 28.04.2011,№35-12-10/Р2 від 28.12.2010 та угоди про зарахування зустрічних вимог від 29.06.2011 призвело до безоплатного відчуження на користь одного з кредиторів боржника у справі №21/89б/2011 - ТОВ   "Біловодський елеватор" об`єктів нерухомого майна.
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

10. 13.11.2019 ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою вих. № 3/4298 від 12.11.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у справі № 21/89б/2011 в частині визнання недійсними договорів поруки, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга. 
11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 21/89б/2011 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 18.11.2019.
12. Ухвалою Верховного Суду від 20.11.2019, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та ухвали Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у справі № 21/89б/2011; касаційну скаргу ПАТ   "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" вих. № 3/4298 від 12.11.2019 у справі №   21/89б/2011 залишено без руху на підставі ч.   ч.   2 та 3 ст. 292 ГПК України; надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги до 06.12.2019 шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі       28   192,00 грн за подання касаційної скарги; повідомлено ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ   "КБ "Хрещатик" про право у термін до 06.12.2019 звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку навівши інші підстави для поновлення строку.
13. ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" усунено недоліки касаційної скарги у встановлений ухвалою Верховного Суду термін.

14. Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019, зокрема, поновлено ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" строк на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та ухвали Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 у справі № 21/89б/2011; відкрито касаційне провадження у справі № 21/89б/2011 за касаційною скаргою ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" вих. № 3/4298 від 12.11.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 в частині визнання недійсними договорів поруки; призначено розгляд касаційної скарги на 21 січня 2020 року о    10:15.

Розгляд Верховним Судом клопотань

15. 28.12.2019 Міловським районним центром зайнятості подано клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами у справі без участі їх представника.

16. Представники сторін присутні в судовому засіданні 21.01.2019 проти вказаного клопотання не заперечували.

17. Оскільки явка учасників провадження у справі в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника Міловського районного центру зайнятості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

18. Не погоджуючись з прийнятою постановою, ПАТ "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувані постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів поруки у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви керуючого санацією боржника - відмовити в повному обсязі.

19. Доводи касаційної скарги полягають у наступному.

19.1. Оспорювані договори були укладені більше ніж за рік до порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ".

19.2. Фінансове становище боржника на дату укладення оскаржуваних угод вже було незадовільним, оскільки ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" мав прострочену заборгованість за кредитними договорами. Саме ця заборгованість у сумі 61   142   755,00 грн була переведена на нового боржника ТОВ "Біловодський елеватор" за Договором переведення боргу від 28.04.2011 №   01-04-11, який не оспорювався та на сьогоднішній день є дійсним.

19.3 Щодо договорів поруки скаржник зазначає наступне:

-  договір поруки від 28.04.2011 №   08-09-07/Z28, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25.09.2007 №   08-09-07/1. На підставі договору переведення боргу від 26.12.2014, заборгованість за кредитним договором перейшла до нового боржника ТОВ "Агрофірма Біловодська", до оскаржуваного договору поруки не вносились зміни. Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодиться забезпечувати виконання зобов`язань новим боржником;

- договір поруки від 28.04.2011 №   29-09-10/P5, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 24.09.2010 №   29-09-10 (частково сплачено кредитну заборгованість, в подальшому ПАТ "КБ "Хрещатик" уступив право вимоги за зобов`язаннями ТОВ "Біловодський елеватор" - ТОВ "КУА АНПФ ФК "Перша купецька гільдія");

- договір поруки від 28.04.2011 №   30-10-10/P5, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.10.2010 № 30-10-10 (Банк переуступив право вимоги за кредитним договором за зобов`язаннями ТОВ "Біловодський елеватор" - ТОВ "КУА АНПФ ФК "Перша купецька гільдія".

- договір поруки від 28.04.2011 №   19-06-10/З7, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30.06.2010 №   19-06-10 (закритий в 2012 році у зв`язку з остаточним погашенням заборгованості 10.02.2012;

- договір поруки від 28.04.2011 №   27-07-10/P7, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30.07.2010 №   27-07-10 (закритий у зв`язку з виконанням зобов`язання та сплатою боргу). Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

- договір поруки від 27.12.2010 № 33-12-10/P5, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитної лінії від 27.12.2010 №   33-12-10 (кредит погашено в повному обсязі). Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

- договір поруки від 28.12.2010 №   35-12-10/ P2, укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.12.2010. За умовами п.1.1 Договору поруки ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ"  зобов`язався перед банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання боржником ТОВ "Біловодський елеватор" зобов`язань перед банком за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов Договору переведення боргу від 28.04.2011 №   01-04-11 ТОВ "Біловодський елеватор" частково розрахувався за кредитними зобов`язаннями та погасив суму боргу  ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ".

19.4. Оцінка реальної можливості ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" виконати зобов`язання за договором поруки  не впливає на дійсність цього договору, як не впливає на його дійсність і збільшення кредиторської заборгованості позивача. 

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

20. Ансіл Інвестмент Компані Лімітед, АТ "Державний експортно-імпортний банк України", Керуючим санацією боржника - Кандауровою А.П. подано відзиви на касаційну скаргу, в яких останні просять відмовити у задоволенні касаційної скарги у повному обсязі.

Позиція Верховного Суду

21. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення      представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

22. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

23. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Правочини, що не відповідають вимогам закону, визнаються недійсними судом відповідно до статті 215 ЦК України, зокрема, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

25. Норми статей 203, 215 ЦК України визначають загальні правові підстави визнання правочинів недійсними. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

26. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

27. За приписами частини 1 статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

28. Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України, в редакції чинній до 15.12.2017, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

29. Зважаючи на те, що провадження у даній справі про банкрутство ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" було порушено ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.11.2011, тобто до набрання чинності Закону №4212-VI від 22.12.2011, при розгляді даної справи необхідно застосовувати положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції від 14.05.1992 №2343-XII (із змінами та доповненнями) (далі - Закон про банкрутство).

30. Підстави для визнання угод недійсними у справі про банкрутство встановлені статтею 17 Закону про банкрутство і є вичерпними. У справі про банкрутство угода може бути визнана недійсною відповідно до цивільного законодавства України, однак тільки на підставах передбачених Законом, а саме частиною 11 статті 17 цього Закону.

31. Зазначені у частині 11 статті 17 Закону підстави є спеціальними та безпосередньо пов`язані з відносинами неспроможності (банкрутства), тому надають можливість визнати таку угоду недійсною саме у справі про банкрутство.

32. При цьому, при визнанні угод недійсними з підстав, передбачених статтею 17 Закону про банкрутство, завдання керуючого санацією полягає у поверненні майна боржника з метою фінансового оздоровлення боржника. Тому законодавець обмежив ці підстави тільки двома випадками: 

- угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки;

- угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов`язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв`язку з його виходом зі складу учасників боржника. Все отримане за такою угодою повертається сторонам.

33. Як встановлено судами попередніх інстанцій, як підставу для визнання недійсними договорів поруки №08-09-07/Z28 від 28.04.2011, №19-06-10/P7 від 28.04.2011, №27-07-10/Р7 від 28.04.2011, №29-09-10/Р7 від 28.04.2011, №30-10-10/Р5 від 28.04.2011, №33-12-10/Р5 від 28.04.2011, №35-12-10/Р2 від 28.12.2010 та угоди про зарахування зустрічних вимог від 29.06.2011 керуючий санацією зазначає, що оскаржувані договори було укладено боржником із заінтересованою особою відносно боржника в розумінні статті 1 Закону про банкрутство, в результаті чого кредиторам було завдано збитки.

34. Отже, доводи касаційної скарги, про те, що спірні договори було укладено більше ніж за рік до порушення провадження у справі про банкрутство є безпідставними та такими що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки провадження у даній справі про банкрутство ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" було порушено ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.11.2011. Водночас, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, підстава визнання недійсними договорів поруки, на яку посилається заявник звертаючись до суду, є самостійною в розумінні статті 17 Закону про банкрутство.

35. Статтею 1 Закону про банкрутство визначено поняття "заінтересованих осіб" стосовно боржника, серед яких: юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника.

36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що оспорювані правочини укладені між ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ", яке в подальшому перейменоване на ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ", в особі генерального директора ОСОБА_2 (продавець), та ТОВ   "Біловодський елеватор", в особі директора ОСОБА_1 (покупець). Тобто, підписантом вказаних договорів поруки від імені ТОВ   "Біловодський елеватор" було визначено керівника товариства - ОСОБА_1.

37. Відповідно до пункту 1 статті 89 ГК України, управління діяльністю господарського товариства здійснюється в тому числі учасниками товариства. 

38. Пунктом 1 статті 145 ЦК України встановлено, що вищим органом товариства з обмеженого відповідальністю є загальні збори його учасників. 

39. Тобто, до органів управління юридичної особи входять також засновники даної юридичної особи.

40. Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ "Біловодський елеватор" (юридична особа, на користь якої відчужено майно боржника) на момент укладення оспорюваних правочинів був ОСОБА_1 .
41. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором Приватного підприємства "Фірма "Блок", яке входить до учасників управління ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ", на момент укладення оспорюваних правочинів був ОСОБА_1 (розмір внеску до статутного капіталу 100   000,00 грн), який являється також фактичним власником вказаного підприємства.

42. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що директор ТОВ "Біловодський елеватор" (юридичної особи, з якою було укладено спірні правочини) - ОСОБА_1 (підписант договорів поруки) є фактичним власником юридичної особи - ПП "Фірма "Блок", яка входить до учасників управління ЗАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ".

43. Вказані обставини також були встановлені в межах розгляду заяви керуючого санацією ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" Кандаурової   А.П. про визнання договорів недійсними в порядку ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство, яку було задоволено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 21/89б/2011, залишену без змін постановою Верховного Суду від 18.06.2018 у вказаній справі.

44. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.06.2018 зазначено, що сторони оскаржуваних договорів купівлі-продажу від 09.04.2011 (ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" та ТОВ "Біловодський елеватор" ) були пов`язані спільною господарською діяльністю з переробки соняшникового насіння та реалізації олії (інших харчових продуктів жирового походження) під ТМ "Дар Сонця", власником якої є ТОВ "Біловодський елеватор". Отже, підписант договорів купівлі-продажу майна боржника - директор ТОВ "Біловодський елеватор" ОСОБА_1. як особа, що одночасно входить до складу органів управління боржника (через ПП "Фірма "Блок"), є заінтересованою відносно ПрАТ "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" у розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

45. Крім того, за висновком Верховного Суду у постанові від 18.06.2018 провадження у даній справі було порушено 22.11.2011, тобто приблизно за 7 місяців після укладення оспорюваних - явно збиткових (із заниженою вартістю) договорів купівлі-продажу 09.04.2011, що також свідчить про фактичне виведення активів боржника на користь одного з кредиторів - ТОВ "Біловодський елеватор", що завдало збитки іншим кредиторам.

46. Отже, як зазначив Верховний Суд за результатами касаційного перегляду у постанові від 18.06.2018, щодо боржника вчинялись дії з доведення його до банкрутства, що також підтверджує наявність дій керівництва, спрямованих на виведення основних фінансових активів-виробничих потужностей на користь інших осіб.

47. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що під час касаційного перегляду у постанові Верховного Суду від 18.06.2018 надано правову оцінку обставинам, що мають значення при вирішенні питання про визнання недійсними оскаржуваних договорів поруки, перевірялась правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Відтак, позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.06.2018 має враховуватись при кваліфікації обставин, що передували укладенню оскаржуваних договорів поруки.

48. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з обґрунтованими висновками  судів попередніх інстанцій про те, що оскаржувані договори поруки №08-09-07/Z28 від 28.04.2011, №29-09-10/Р7 від 28.04.2011, №30-10-10/Р5 від 28.04.2011, №35-12-10/Р2 від 28.12.2010 були укладені боржником із заінтересованою особою, в результаті якої кредиторам завдані збитки, відтак, правомірно визнано недійсними на підставі частини 11 статті 17 Закону про банкрутство. 

49. Крім того, доводи касаційної скарги про те, що скаржник не є стороною у спірних правовідносинах за тими договорами поруки (№29-09-10/Р7 від 28.04.2011, №30-10-10/Р5 від 28.04.2011), за якими він відступив всі права та обов`язки третім особі, на думку колегії суддів є необґрунтованим та не впливає на визнання недійсними вказаних договорів поруки на підставі частини 11 статті 17 Закону про банкрутство, оскільки недійсність правочину встановлюється на момент його вчинення.

50. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
51. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У справі, що розглядається, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду, судами першої та апеляційної інстанцій надано належну правову оцінку спірним правовідносинам а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій. 

52. Відповідно статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

53. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

54. Рішення суду має прийматися у відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

55. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, а  доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

56. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" вих.   №   3/4298 від 12.11.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 в частині визнання недійсними договорів поруки у справі  №   21/89б/2011 залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.05.2019 в частині визнання недійсними договорів поруки у справі  №   21/89б/2011 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       В.В. Білоус

Судді                                                                                                    С.В. Жуков  
                                                                                                               
                                                                                                              Н.Г. Ткаченко