ПОСТАНОВА
Іменем України

20 грудня 2019 року 
м. Київ
справа №826/19486/15
касаційне провадження №К/9901/19353/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2016 (головуючий суддя - Погрібніченко І.М., суддів: Іщук І.О.,   Шулежко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 (головуючий суддя - Бєлова Л.В., судді: Гром Л.М., Глущенко Я.Б.) у справі № 826/19486/15 за позовом Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Попівський експериментальний завод» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Конотопська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області звернулась до адміністративного суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення коштів у розмірі 19968076,24 грн. у рахунок погашення податкового боргу Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» на користь Державного бюджету України. 
Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 19.02.2016 в задоволенні адміністративного позову відмовив.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25.05.2016 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2016 залишив без змін.
Конотопська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пунктів 87.2, 87.3 статті 87, пунктів 96.2, 96.3 статті 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, наголошує на вчиненні ним усіх передбачених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством заходів щодо стягнення податкової заборгованості з Державного підприємства «Попівський експериментальний завод», про що свідчать долучені Конотопською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області до позовної заяви докази. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що за Державним підприємством «Попівський експериментальний завод» обліковується податковий борг у розмірі 19968076,24 грн., який складається з: податку на доходи фізичних осіб у сумі 250394,34 грн.; податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, в розмірі 49,00 грн.; податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин у сумі 2515,75 грн.; податку на додану вартість у розмірі 3468942,09 грн.; акцизного податку з вироблених в Україні підакцизних товарів (спирт) у сумі 15898563,56 грн.; комунального податку в розмірі 3836,20 грн.; податку на нерухоме майно в сумі 24,30 грн. та 188,82 грн.; земельного податку в розмірі 329440,88 грн. та 4652,50 грн.; збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 1190,98 грн.; інших платежів у розмірі 8277,82 грн.
З метою погашення наявного податкового боргу контролюючим органом Державному підприємству «Попівський експериментальний завод» надіслано першу податкову вимогу від 06.06.2003 № 1/427 та другу податкову вимогу від 14.07.2003     № 2/647, а також подано позови до судів про стягнення податкової заборгованості.
Постановами Господарського суду Сумської області від 07.08.2008 у справі № АС 12/354-08, Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2012 у справі № 2а-1870/5913/11, від 22.02.2012 у справі № 2а-1870/386/12, від 23.12.2013 у справі          № 818/8175/13-а стягнуто з Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» податковий борг та видано виконавчі листи.
Листом від 17.10.2013 № 1883/9/21-010 позивач звернувся до Міністерства аграрної політики та продовольства України з проханням повідомити про перспективи погашення податкового боргу Державного підприємства «Попівський експериментальний завод».
Відповідач листом від 26.11.2013 № 37-32-2-15/24297 повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості» та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.12.2010 № 806 «Про виділ майна державних підприємств» здійснюється реорганізація Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» шляхом виділу майна, з використанням якого виготовляється підакцизна продукція, і передачею такого майна до Державного підприємства «Укрспирт».
Крім того, зазначено, що комісією з реорганізації проводиться вивчення джерел походження боргів Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» шляхом проведення звірок з кредиторами, після завершення яких буде складений загальний розподільчий баланс, що дасть можливість погасити боргові зобов`язання у відповідній частці до майна отриманого за розподільчим балансом.
У зв`язку з цим контролюючий орган, пославшись на положення пункту 96.3 статті 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), звернувся до суду із позовною заявою про стягнення наявної заборгованості з Міністерства аграрної політики та продовольства України як засновника Державного підприємства «Попівський експериментальний завод».
Згідно з пунктом 96.2 статті 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.
За правилами пункту 96.3 статті 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення. 
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно. 
У справі, що розглядається, судами встановлено, що на виконання вимог пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідачем надано Конотопській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Сумській області відповідь, яка не містила відмови в задоволенні вимог контролюючого органу. Натомість, повідомлено позивача про вжиття заходів, пов`язаних з прийняттям рішення про реорганізацію Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» та погашенням податкової заборгованості.
Крім того, слід враховувати, що наведені в пункті 96.2 статті 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особливості погашення податкового боргу державних підприємств не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 цього Кодексу.
Так, згідно з пунктом 95.1 вказаної статті Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 
Для цього контролюючий орган звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
За правилами пункту 95.7 статті 95 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації. 
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі державних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.
Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то орган доходів і зборів вчиняє дії, передбачені              статтею 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.
Однак, у розглядуваній ситуації, як з`ясовано судами, позивачем не подано доказів на підтвердження отримання недостатньої суми грошових коштів від продажу внесеного в податкову заставу майна Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» або відсутності в нього майна, яке може бути внесене в податкову заставу та відчужене.
Більш того, в контексті положень пункту 87.5 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючим органом не надано доказів виявлення додаткових джерел погашення податкового боргу державного підприємства у вигляді дебіторської заборгованості платника податків та її стягнення в порядку пункту 95.22 статті 95 цього Кодексу.
За таких обставин висновок судових інстанцій про відсутність правових підстав для стягнення з Міністерства аграрної політики та продовольства України коштів у сумі 19968076,24 грн. у рахунок погашення податкового боргу Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» слід визнати правильним.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 у справі                              № 826/19486/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк