ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2482/19  Номер провадження 22-ц/814/178/20	Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Панченка О.О., 
суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М. 
за участю секретаря Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Маханькова О.В., дата виготовлення повного тексту рішення 21 жовтня 2019 року
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про скасування державної реєстрації права власності на майно,-
В С Т А Н О В И В :
У червні 2019 року ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була проведена державним реєстратором Меренковою Д. О. Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Кременчуці» виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області 11 вересня 2018 року на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 1998 року по справі № 2-95/1998.
Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 02 липня 1993 року квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , та членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . 
Відповідно до інформації по витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, державну реєстрацію права власності на вказану квартиру проведено 11 вересня 2018 року на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 1998 року. Власником квартири вказано ОСОБА_1 . 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 жовтня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. від 04 жовтня 2018 року.
Позивач вважає, що ОСОБА_1 не мала права реєструвати на себе право власності на вказану квартиру на підставі рішення суду від 22 січня 1998 року, оскільки рішення винесено відносно « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_6 ». Вказує, що в судовому розгляді справи про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 в 1998 році вона, як співвласник квартири участі не приймала. Вважає, що її право власності на 1/3 частину квартири не припинено, оскільки грошову компенсацію за належну їй частку квартири вона не отримувала. 
Зазначає, що державний реєстратор не мав права реєструвати право власності на  ОСОБА_1 , щодо майна яке належало  ОСОБА_2 , з урахуванням того, що рішення від 22 січня 1998 року прийнято щодо відповідача -  ОСОБА_7 .              
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про скасування державної реєстрації права власності на майно – задоволено.
Скасовано запис про реєстрацію речового права за ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , проведену 11.09.2018 року державним реєстратором Меренковою Д. О. Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Кременчуці» виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.01.1998 р. по справі № 2-95/1998, номер запису про право власності 28078666 дата реєстрації 11.09.2018 р., реєстраційний номер об`єкта в ДРРП :1652059853104.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що державний реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації права на спірне нерухоме майно на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.01.1998 року, оскільки в рішенні наявна істотна помилка.   
З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , яка оскаржила його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та скасувати заходи забезпечення позову. Вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що запис державного реєстратора про право власності № 28078666 від 11 вересня 2018 року на спірну квартиру, не є чинним з 04 жовтня 2018 року, тобто з дати державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, тому вважає, що судом скасовано недіючий запис про реєстрацію речового права, який не відновлює становище позивача. 
Вказує, що допущена описка в судовому рішенні від 22 січня 1998 року в зазначенні прізвища ОСОБА_8 (російською мовою), а не Чорномор, не змінює факту набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, оскільки рішення суду прийнято щодо конкретного об`єкта нерухомого майна та визнано ОСОБА_1 власником цього майна.
Зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми ст. 364 ЦК України, оскільки на момент ухвалення рішення про набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, діяла норма ст. 115 ЦК України 1963 року.
Крім того, вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», адже судом встановлено підстави набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру, тому жодних підстав для відмови у реєстрації права власності у державного реєстратора не було.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 02 липня 1993 року квартира АДРЕСА_1 , належала на праві спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_1 , та членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . (т.1 а.с. 13)
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 1998 року визнано право власності за ОСОБА_1 повністю на квартиру АДРЕСА_1 . 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію за належну їй з дитиною ОСОБА_4 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 – 8 800 грн. до 31 грудня 2000 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави мито в сумі 353 грн. 64 коп.
На підставі вказаного рішення, державним реєстратором Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Кременчуці» Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренковою Д.О. 11 вересня 2018 року проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15) 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 жовтня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. від 04 жовтня 2018 року.(т.1 а.с. 14)
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 22 січня 1998 року по справі № 2-95/1998, не дає змоги встановити припинення речових прав на нерухоме майно що належить ОСОБА_2 з огляду на відмінність прізвища та прийняття рішення відносно ОСОБА_7 .    
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що державний реєстратор, виходячи з вимог Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, повинен був відмовити у державній реєстрації правна на спірне нерухоме майно, враховуючи істотну помилку в рішенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.01.1998 року.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може виходячи з наступного.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_9 просила скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , яка була проведена державним реєстратором Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Кременчуці» Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Меренковою Д.О. 11 вересня 2018 року. 
Встановлено, що Державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру проведена на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 січня 1998 року, яке набрало законної сили, у справі №2-95/1998. (т. 1 а.с. 15) 
Крім того, встановлено, що на час розгляду даної справи, власником спірної квартири є ОСОБА_3 , про що 11 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зроблено відповідний запис. (т.1 а.с. 14)
Згідно вимог статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 3 Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про право на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання позову) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що скасування державної реєстрації не припинить набутого ОСОБА_1 права власності, оскільки право власності на спірну квартиру, в останньої виникло на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності  ОСОБА_1 на спірну квартиру не є підставою для виникнення вказаного права, а є лише підтвердженням цього права. 
Саме по собі скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , за наявності нескасованого судового рішення, не тягне за собою відновлення прав ОСОБА_2 , крім того не припиняє права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, яке виникло на підставі договору дарування від 04 жовтня 2018 року. 
Крім того, судом скасовано запис про державну реєстрацію № 28078666, який не є чинним, оскільки …
тави для застосування обраного позивачем способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених її прав та інтересів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно положень п. 9 ст.158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд, у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи, що в задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про скасування державної реєстрації права власності на майно необхідно відмовити повністю, то відповідно до вимог ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2019 року необхідно скасувати. 
Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн 60 коп.
Керуючись ст.158, ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 2 ст. 374, ч. 1 п. 1, 4 ст. 376, 382-384 ЦПК України, суд - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року скасувати.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про скасування державної реєстрації права власності на майно – відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2019 року у справі № 537/2378/19 про заборону державному реєстратору та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь – які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру права власності речових прав на нерухоме майно, а також заборону проведення будь-яких реєстраційних дій (реєстрацію, зняття з реєстрації) щодо фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2020 року.
Головуючий-суддя                                                         О.О. Панченко 
Судді:                                                                                     Г.Л. Карпушин
                                                                        В.М. Триголов