УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4815/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. 
Категорія 23 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №279/4815/19 за позовом Комунального підприємства теплозабезпечення до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання, за апеляційною  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від  18 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. в м. Коростені,
в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Комунальне підприємство теплозабезпечення звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Зазначало, що  відповідачі зареєстровані та проживають  в  АДРЕСА_1 .  Між позивачем та відповідачами  встановились фактичні договірні  відносини з приводу  надання житлово- комунальних послуг. Однак, відповідачі не вчасно  сплачують кошти за надані послуги у зв`язку з чим за період  з  жовтня 2016 року по квітень 2019 року утворилася заборгованість в розмірі 23 910 грн 51 коп. За наведених обставин позивач просив стягнути з відповідачів 23 910 грн 51 коп. заборгованості. 
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення 23 910 грн 51 коп. заборгованості за послуги централізованого теплопостачання та по 960 грн з кожної судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначають, що з поданого позивачем розрахунку неможливо встановити вірну заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання. Твердження позивача про те, що вони є споживачами послуг з централізованого теплопостачання та використовують такі послуги фактично по теперішній час, є неправдою. В підтвердження цього факту є акт про відключення від системи опалення та технічні умови на відключення від системи централізованого опалення їхньої квартири від 02 травня 2019 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановив суд,   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживають в квартирі АДРЕСА_2 . Зазначена квартира підключена до системи централізованого теплопостачання, яке здійснюється Комунальним підприємством теплозабезпечення.
   Тобто,   між сторонами по справі виникли правовідносини пов`язані з наданням комунальних послуг з централізованого опалення.
  На підтвердження своїх вимог Комунальне підприємство теплозабезпечення надало особовий рахунок   ОСОБА_1 щодо суми заборгованості  за надані послуги з централізованого опалення.
   Згідно даного особового рахунку станом на серпень 2019 року заборгованість ОСОБА_1 по оплаті послуг з централізованого опалення становить 23 910 грн 51 коп., що утворилась за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року.
   Положеннями ст.19 ЗУ "Про теплопостачання" встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.ст.67,68,162 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач ( власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
     Проте, за надані послуги відповідачі не сплачують, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 23 910 грн 51 коп., що підтверджується особовим рахунком. Правильність проведення  Комунальним підприємство теплозабезпечення розрахунку заборгованості відповідачами не спростовано.
За наведених обставин суд обгрунтовано вважав, що відповідачі, як споживачі послуг, зобов`язані оплатити надані послуги. 
    Не заслуговує на увагу та не впливає на правильність судового рішення  посилання відповідачів про те, що між ними та позивачем відсутні будь-які договірні зобов`язання про надання послуг з централізованого опалення, враховуючи наступне.  
   Так, відповідачі фактично отримують послуги   з централізованого опалення, які надає позивач, але оплату їх не проводять.  
  Статтями  20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.
   Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за надані послуги.
  Тобто, неукладення позивачем договору з відповідачами не звільняє останніх від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця послуг обов`язку припинення нарахування плати за ці послуги.
Фактичне відключення спірної квартири від централізованого опалення з 05 травня 2019 року на правильність судового рішення не впливає, оскільки з відповідачів стягнуто заборгованість до цієї дати, а саме за період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону. 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий 

Судді