ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/3155/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання: Кязимова Д.В.
за участю:          представника позивача: Кухарова Олега Олександровича;
                              представника відповідача: Гармаш Ілони Володимирівни
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою  відповідальністю "Лідерсервіс"
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 (головуючий суддя Озерянська С.І., повний текст складено 03.07.2019)
в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою  відповідальністю "Лідерсервіс" до відповідача Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідерсервіс" (ТОВ "Лідерсервіс"), звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області), просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2018 року № 0034011419.
Позов обґрунтовано тим, що протягом 2015 року ТОВ Лідерсервіс» придбало та реалізовувало насіння соняшника, кукурудзи, ріпаку в т.ч. з кодом УКТЕЗЕД 1005101300, 1007101000, 1205101000, 1206001000, які відповідно до норми п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, тому вважає, що ТОВ «Лідерсервіс» не було допущено порушень податкового законодавства в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 в задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачем ні до перевірки, ні до суду не надано належних доказів здійснення ним у спірний період перерахунку частки використання товарів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій та відповідного коригування (зменшення) сум ПДВ, які підлягають віднесенню до податкового кредиту за операціями з придбання товарів відповідно до частки їх використання в неоподатковуваних операціях згідно норм статті 199 Податкового кодексу України, тому відповідачем обґрунтовано нараховано та включено до податкового зобов`язання суми ПДВ у розмірі 363 275 грн. Також зазначено, що ТОВ «Лідерсервіс» не здійснено коригування кількісних та вартісних показників по взаємовідносинам з ПП «Юг Агролідер» за лютий 2015 року у зв`язку із чим, завищено податковий кредит на суму 11500 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що в акті перевірки вказано, що:
- загальний обсяг постачання оподаткованих та неоподатковуваних операцій (без ПДВ) за 2015 рік складає 24 626 629,90грн., 
- загальний обсяг оподаткованих операцій (без ПДВ) за 2015 рік складає 14 109 687грн., 
- частка використання товарі/послуг в оподаткованих операціях складає 57,29%, 
- загальний обсяг придбання товарів/послуг (без ПДВ) за 2015 рік складає 21 554 974грн.,
- сума податку на додану вартість складає 4 310 995грн. (податковий кредит).
На підставі цих даних відповідачем було застосовано частку використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях для проведення коригування сум податку, які відносяться до податкового кредиту у розмірі 10%, тобто на весь податковий кредит. Позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, оскільки з розрахунків відповідача розмір податкового кредиту, який підлягає коригуванню, складає 389 590 грн.; сума ПДВ, що підлягає включенню до податкового кредиту з урахуванням корегування, складає 47 748грн.; фактично позивачем включено до податкового кредиту 77 918 грн. Таким чином вважає, що 77 918 грн. – 47 748грн. = 30 170грн. позивачем було необґрунтовано включено до податкового кредиту, а не 363 275,90 грн., як зазначено в акті перевірки відповідача. Зазначає, що судом першої інстанції, зазначені доводи позивача щодо неправильного застосування відповідачем норм ПКУ під час складання податкового повідомлення-рішення, не було взято до уваги та не надано їм належної оцінки. 
До суду апеляційної інстанції відповідачем відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
В ході розгляду справи замінено відповідача Головне управління ДФС у Дніпропетровській області правонаступником Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідерсервіс" перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі направлень від 20.09.2018 року № 11443, 11445, 11446, 11444, 11442 та наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.09.2018 року №2091 податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Лідерсервіс» податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, валютного за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року.
За результатами перевірки складено акт №60818/04-36-14-17/38788098 від 18.10.2018 року, яким зафіксовані порушення серед інших, порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 199.1, п. 199.3, 199.4 ст. 199 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижений податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 374 776грн., в тому числі за лютий 2015 року - 11500 грн., грудень 2015 року 363 276грн.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.12.2018 року № 0034011419, яким позивачу нараховане податкове зобов`язання у сумі 374 446 грн. та штрафні санкції у сумі 93 694 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Податкового кодексу України.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (станом на час виникнення спірних правовідносин), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (станом на час виникнення спірних правовідносин), датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 15 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 31.12.2015 року) встановлено, що тимчасово до 31 грудня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 00 згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно матеріалів справи, перевіркою встановлено, що у 2015 році ТОВ «Лідерсервіс» придбавало та реалізовувало насіння соняшника, кукурудзи, ріпаку в т.ч. з кодом УКТЕЗЕД 1005101300, 1007101000, 1205101000, 1206001000, які відповідно до пункту 15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України звільнені від оподаткуванням податком на додану вартість.
При цьому, підставою для висновку податкового органу про заниження податкового зобов`язання з ПДВ на суму 363 276 грн. стало нездійснення позивачем коригування податкового кредиту у зв`язку з перерахунком частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях.
Так, в 2015 році позивач ТОВ «Лідерсервіс» здійснював як оподатковані, так і неоподатковані операції з постачання товарів, особливість справляння ПДВ при проведенні яких регулюється нормами статті 199 Податкового кодексу України.
Зокрема, пунктом 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (в редакції до 01.07.2015 року) зазначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник податку має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.
З 01.07.2015 року, відповідно до Закону України №71-VІІ від 28.12.2014 року, пункт 199.1 статті 199 Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати відповідні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на частку сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
З 29.07.2015 року, відповідно до Закону України №643-VІІІ від 16.07.2015 року, пункт 199.1 статті 199 Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Отже, зміни, що відбулися в податковому законодавстві визначили обов`язок, платників податків (а не право), у разі, якщо придбані товари частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, зобов`язано платника податку нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати відповідні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на частку сплаченого податку під час їх придбання, яка відповідає частці використання таких товарів в неоподатковуваних операціях.
Пунктом 199.2 статті 199 Податкового кодексу України визначено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.
Згідно з пунктом 199.3 статті 199 Податкового кодексу України, платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції. Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.
Водночас, пунктом 199.1 цієї статті визначено, що платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій.
Відповідно пункту 199.5 статті 199 Податкового кодексу України, частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податку, які відносяться до податкового кредиту за операціями, зазначеними у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкового кредиту відображаються у податковій декларації за останній податковий період року.
При цьому, при придбанні продукції, суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) під час їх придбання, повністю відносились підприємством до податкового кредиту з відображенням в деклараціях з податку на додану вартість за відповідні податкові періоди.
Так, матеріалами справи підтверджується, ТОВ «Лідерсервіс» у 2015 році здійснювало постачання продукції в межах як оподатковуваних, так і неоподатковуваних операцій, а тому придбання такої продукції є таким, що частково використані в оподатковуваних операціях, а частково – ні, у співвідношенні обсягів з постачання оподатковуваних/неоподатковуваних операцій (без урахування сум ПДВ) до сукупних обсягів постачання (без урахування сум ПДВ) по підприємству.
В силу пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, суми податку на додану вартість, що підлягають віднесенню до податкового кредиту за операціями з придбання продукції, яка частково використовується в оподатковуваних операціях, а частково-ні, підлягають коригуванню наступним чином: 
- до 01.07.2015 року – до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях; 
- з 01.07.2015 року – платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів в неоподатковуваних операціях.
В акті перевірки відповідачем зазначено, що ТОВ «Лідерсервіс» не здійснено коригування податкового кредиту у зв`язку з перерахунком частки використання товарів/послуг в оподаткованих операціях, що призвело до     заниження податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 363 276 грн.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що для визначення суми податкових зобов`язань, які сформували вказане порушення контролюючим органом були враховані наступні показники:
-  загальний обсяг постачання оподаткованих та неоподаткованих операцій (без податку на додану вартість) за 2015 рік в розмірі 24 626 629грн. (з врахуванням уточнюючих розрахунків);
-  загальний обсяг постачання оподаткованих операцій (без податку на додану вартість) за 2015рік в розмірі 14 109 687грн. (з врахуванням уточнюючих розрахунків).     
Враховуючі наведені показники контролюючим органом визначена частка використання товарів/послуг в оподаткованих операціях, яка склала 57,29%, виходячи з такого розрахунку: 
14 109 687грн. : 24 626 629грн. х 100 = 57,29%;
-  загальний обсяг придбання товарів/послуг (без податку на додану вартість) за 2015 рік в розмірі 21 554 974грн. (з врахуванням уточнюючих розрахунків);
-  сума податку на додану вартість складає 4 310 995грн., виходячи з такого розрахунку:
21 554 974грн х 20% = 4 310 994, 8грн.;
-  платником за 2015 рік до податкового кредиту фактично включено суму податку на додану вартість за придбанні товарів/робіт у розмірі 2 833 045 грн.;
-  сума податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкового кредиту з урахуванням перерахованої частки використання товарів/послуг в оподаткованих операціях складає 2 469 769грн., виходячи з такого розрахунку:
4 310 995грн. х 57,29% = 2 469 769грн.;
-  коригування податкового кредиту у зв`язку з перерахунком частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях складає 363 276 грн., виходячи з розрахунку різниці між фактично включеною сумою ПДВ (2 833 045грн.) та сумою ПДВ, що підлягає включенню до податкового кредиту з урахуванням перерахованої частки використання товарів в оподаткованих операціях (2 469 769грн.):
2 833 045грн. – 2 469 769грн. = 363 276 грн. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять підтверджень, що позивачем до перевірки, або до суду були надані належних докази здійснення ним у вказаний період перерахунку частки використання товарів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій та відповідного коригування (зменшення) сум ПДВ, які підлягають віднесенню до податкового кредиту за операціями з придбання товарів відповідно до частки їх використання в неоподатковуваних операціях згідно норм статті 199 Податкового кодексу України.
Також матеріали справи не містять даних, що позивачем в запереченнях на акт перевірки зазначено про наявність помилок, зокрема в розрахунках загального обсягу постачання оподаткованих та неоподаткованих операцій, загального обсягу постачання оподаткованих операцій, загального обсягу придбання товарів/послуг, суми податку на додану вартість за вказаний період, суми податкового кредиту фактично включеної за 2015 рік, суми ПДВ, що підлягає включенню до податкового кредиту з урахуванням перерахованої частки використання товарів, розміру та суми частки використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях. Не було зазначено про наявність будь-яких помилок і в позовній заяві.
Колегія суддів апеляційної інстанції піддає сумніву розрахунок наведений позивачем в апеляційній скарзі. 
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що в акті перевірки вказано:
- загальний обсяг постачання оподаткованих та неоподатковуваних операцій (без ПДВ) за 2015 рік складає 24 626 629,90грн., 
- загальний обсяг оподаткованих операцій (без ПДВ) за 2015 рік складає 14 109 687грн., 
- частка використання товарі/послуг в оподаткованих операціях складає 57,29%, 
- загальний обсяг придбання товарів/послуг (без ПДВ) за 2015 рік складає 21 554 974грн.,
- сума податку на додану вартість складає 4 310 995грн. (податковий кредит).
Також позивач вказує, що на підставі цих даних відповідачем було застосовано частку використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях для проведення коригування сум податку, які відносяться до податкового кредиту у розмірі 10%, тобто на весь податковий кредит. 
Позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, оскільки з розрахунків відповідача розмір податкового кредиту, який підлягає коригуванню, складає 389 590 грн.; сума ПДВ, що підлягає включенню до податкового кредиту з урахуванням корегування, складає 47 748грн.; фактично позивачем включено до податкового кредиту 77 918 грн. Позивач вважає, що ним було необґрунтовано включено до податкового кредиту 30 170 грн, а не 363 275,90 грн., як зазначено в акті перевірки відповідача, виходячи з розрахунку: 77 918 грн. – 47 748грн. = 30 170грн. Однак зазначене не підтверджено в ході судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача, щодо необґрунтованого включення відповідачем до нарахованого податкового зобов`язання сум ПДВ у розмірі 363 275, 90 грн., оскільки такі доводи позивача не підтверджені в ході розгляду справи.
Щодо нарахування основного зобов`язання у розмірі 11 500грн. та штрафних санкцій у розмірі 2875 грн., колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що у лютому 2015 року позивачем задекларований податковий кредит у розмірі 26309,17 грн. по взаємовідносинам з ПП «Юг Агролідер». Згідно розрахунку коригування податкових зобов`язань поданого ПП «Юг Агролідер» у лютому 2015 року від 19.03.2015 року № 9043617484 зменшено суму ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Лідерсервіс» на 69000 грн., у тому числі ПДВ 11500 грн. В додатку 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) від 20.03.2015 року № 9045078348 до декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року від 20.03.2015 року № 9045079331 в розділі ІІ «Податковий кредит» від постачальника ПП «Юг Агролідер» позивачем задекларовано суму ПДВ 26309,17 грн.
Таким чином, ТОВ «Лідерсервіс» не здійснено коригування кількісних та вартісних показників по взаємовідносинам з ПП «Юг Агролідер» за лютий 2015 року у зв`язку із чим, завищено податковий кредит на суму 11500 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, позивач з приводу здійснення коригування кількісних та вартісних показників по взаємовідносинам з ПП «Юг Агролідер» за лютий 2015 року не зазначає, що свідчить про відсутність спору з цього питання.
За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення від 06.12.2018 року № 0034011419, в частині нарахування основного зобов`язання у розмірі 11500, грн. та штрафних санкцій у розмірі 2875 грн. є правомірним.
Відповідно до частини 1    статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідерсервіс" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
З огляду на результати розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.    241-245,    250,    315,    316,    321,    322        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою  відповідальністю "Лідерсервіс" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 15.01.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15.01.2020.
Повний текст постанови виготовлено 22.01.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова