Ухвала
Іменем України    
    
06 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 2608/20168/12
провадження № 61-622ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року у складі судді: Величко Т. О., та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф., у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук Вікторії Олександрівни про відкриття виконавчого провадження,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук В. О. (далі - державний виконавець Святошинського РВ ДВС м. Києва Маціборук В. О.) про відкриття виконавчого провадження.
 
Скарга мотивована тим, що 13 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача від 06 квітня 12016 року.  ОСОБА_1 вважає, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання з порушенням граничного строку для пред`явлення  його до виконання, а тому державний виконавець мав відмовити у відкритті виконавчого провадження та повернути виконавчий лист заявнику.  
 
ОСОБА_1 просила: визнати постанову головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ Маціборук В. О. від 13 травня 2016 року неправомірною; зобов`язати головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ Маціборук В. О. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа; повернути виконавчий лист заявнику. 
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення із скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України та не просила суд його поновити.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва щодо відкриття виконавчого провадження від 13 травня 2016 року відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що  ОСОБА_1 не була повідомлена про день та час розгляду її скарги у суді першої інстанції і у апеляційній скарзі вона посилалась на такі обставини, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню. При відмові у задоволенні скарги, апеляційний суд зробив висновок про те, що ОСОБА_1 пропустила строк для звернення зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України та не просила суд його поновити. Постановою державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ Маціборук В. О. від 13 травня 2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/759/1543/13, виданим Святошинським районним судом м. Києва 26 грудня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2013 року.  ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження 29 січня 2019 року і про будь-які поважні причини пропуску десятиденного строку для звернення зі скаргою, встановленого пунктом 1 частини першої статті 449 ЦПК України не вказувала та не просила поновити зазначений строк. ОСОБА_1 достовірно знала про наявність виконавчого провадження, про дії державного виконавця, які вчинялися на виконання рішення суду, оскільки знайомилася з матеріалами виконавчого провадження, 04 вересня 2017 року оскаржувала в апеляційному порядку ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року про примусове проникнення до її житла, 31 жовтня 2017 року зверталася до державного виконавця і заявою про зупинення виконавчого провадження. Доводи представника ОСОБА_1 про те, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження лише 25 січня 2019 року колегія суддів вважала безпідставними, оскільки згідно листа Святошинського РВ ДВС м. Київ така постанова видана ОСОБА_1 повторно.
 
02 січня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 17 січня 2020 року ці недоліки було усунуто. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив належним чином про дату та час судового розгляду, який відбувся 29 серпня 2019 року. Відповідно до розписки від 25 січня 2019 року ОСОБА_1 дізналась про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 травня 2016 року та її отримала. Є постанови про повернення виконавчого листа стягувачу у цьому ж виконавчому провадженні на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження, пункту 1 частини першої статті 1 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, що якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань. Тому державний виконавець винесла незаконну постанову від 13 травня 2016 року про відкриття виконавчого провадження.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва Маціборук В. О. про відкриття виконавчого провадження не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маціборук Вікторії Олександрівни про відкриття виконавчого провадження.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                   І. О. Дундар
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков