ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 140/392/19 пров. № 857/12798/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,
з участю секретаря судового засідання –     Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі № 140/392/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Андрусенко О. О.,
час ухвалення рішення – 12.11.2019 року, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначена,

                                                          в с т а н о в и в :

Позивач –   ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 90% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язати здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01 січня 2018 року по день з якого почнеться виплата перерахованої пенсії.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 75% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 75% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що 04 липня 2002 року відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» було внесено додаткові зміни Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», відповідно до яких з 01 січня 2003 року загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення. Зазначає, що до 31 грудня 2017 року отримував пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджено перерахунком пенсії за вислугу років з 01 грудня 2017 року. Таким чином пенсію спочатку було збільшено з 75% до 90%, а згодом зменшено з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Звертає увагу, що такі дії відповідача є протиправними, оскільки перерахунок пенсії відповідним категоріям військовослужбовців дозволяється робити лише у сторону збільшення і забороняється у сторону зменшення. Зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України (№ 2262-ХІІ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій, а тому вважає, що після перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, має застосовуватися норма, що визначала розмір моєї пенсії, яка діяла на момент її збільшення з 75% до 90%о, тобто у його випадку у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з 01 січня 2018 року до спірних правовідносин у перерахунках  пенсії позивачу застосовується Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зокрема статті 13 та 63 в редакції станом на 01 січня 2018 року, а тому відповідно до Закону України від 27 березня 2014 року №1166 розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, звертає увагу, що за період з 1992 року по 2018 рік по пенсійній справі ОСОБА_1 було проведено тридцять перерахунків, і в кожному разі застосовувалась частина друга статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” в редакції на час кожного з перерахунку. Таким чином, вважає, що дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивача у розмірі, що не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення є правомірними, оскільки управління діяло виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Позивач (апелянт) – ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Представник відповідача – Грушецька Г. С. у судовому засіданні надала додаткові пояснення, в яких зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 75% є неправильними та необґрунтованими, а тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення та прийняти нове судове рішення, яким зобов`язати відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року у розмірі 70%.
Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції у зв`язку з незначною складністю відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 27 вересня 1992 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, вислуга років останнього складала 35 років (а.с.28), і цей факт сторонами не заперечується.
31 березня 2018 року адміністрація державної прикордонної служби України сформувала та скерувала до ГУ ПФУ у Волинській області довідку №11/8537 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, з якої вбачається, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами чинними на 01 березня 2018 року за посадою старший офіцер відділення охорони державного контролю 37 прикордонного загону Закавказького прикордонного органу становить: посадовий оклад - 4510,00 грн.; оклад за спеціальним званням підполковник - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років - 2960,00 грн.; всього – 8880,00 грн. (а.с.58).
У травні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року №704 та постанови Кабінету Міністрів України “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” від 21 лютого 2018 року №103, виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 31 березня 2018 року, що надійшла від Адміністрації державної прикордонної служби. Розмір перерахованої пенсії з 01 травня 2018 року складає 4918,97 грн., що підтверджується копією витягу про перерахунок пенсії у пенсійній справі №N/А582 (а.с.39).
Вважаючи дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% грошового забезпечення на 70% протиправними ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від суми його грошового забезпечення відсутні, оскільки такий відсоток станом на момент призначення позивачу пенсії не визначався Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та не був застосований, а тому з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 75% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 75% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум. Щодо позовної вимоги про здійснення компенсації втрати частини доходів, то, відмовляючи у задоволенні такої, суд першої інстанції виходив з того, що компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває з моменту отримання доходу.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з п.“а” ч.1, 2 ст.13  цього Закону (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт “а” статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.
Законом України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ” від 25 березня 1996 року за №103/96-ВР до Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ” внесено зміни, виклавши частину другу статті 13 коментованого Закону в наступній редакції: “Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів”.
У 2002 році у вказану статтю знову були внесені зміни Законом №51-IV від 04 липня 2002 року, які набрали чинності з 01 січня 2003 року згідно з якими загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2,- 95 процентів.
Законом України “Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців” від 04 квітня 2006 року №3591-IV у  частині другій статті 13 поняття “загальний розмір пенсії” змінений на “максимальний розмір пенсії”.
08 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи”, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зокрема у частині другій статті 13 цифри “90” замінено цифрами “80”.
27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII “Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні” пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”: у частині другій статті 13 цифри “80” замінено цифрами “70”. Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року. 
Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення зі служби становила 35 років, що підтверджується висновком про призначення пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача, а тому пенсія за вислугу років була обчислена у розмірі 75 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (а.с.28). 
Перерахунок призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Уразі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).
Згідно з п.4 цього Порядку перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
П.5 вищезазначеного Порядку передбачає, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.
У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
Таким чином, проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” на момент призначення пенсії і такий залишився незмінний, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.
З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України, разом з тим відсоткове співвідношення, встановлене статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 призначена пенсія 27 вересня 1992 року, її розмір складав 75% від грошового забезпечення і відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) загальний розмір пенсії був обмежений 75 % відповідних сум грошового забезпечення.
У подальшому ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення і на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених пенсій, крім того законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.
Таким чином, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців врегульований нормами статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України №704 та №103, а тому застосування статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.           
Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18 погодилася з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та підтримала висновок про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб” на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії, тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Крім того, дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру пенсії визнані Великою Палатою Верховного Суду у вказаній зразковій справі протиправними.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, яка застосовується саме при призначенні пенсії, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, разом з тим відсоткове значення розміру основної пенсії (75%), яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років є незмінним, а тому у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 75% до 70%. 
При цьому, помилковими є доводи позивача, що з 01 січня 2018 року пенсія йому має бути перерахована у розмірі 90%, оскільки як уже зазначалося вище, при призначенні пенсії її розмір становив 75% окладів відповідно до частини другої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (у редакції, чинній на день призначення пенсії), про що свідчать матеріали справи, а тому правові підстави для зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від суми його грошового забезпечення відсутні, оскільки такий відсоток станом на момент призначення позивачу пенсії не визначався цим Законом та не був застосований, тому колегія суддів такі доводи відхиляє.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів необхідно відмовити, оскільки компенсації підлягають нараховані грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців, разом з тим така вимога є передчасною так, як нарахування компенсації втрати частини доходів відбувається разом із виплатою пенсії за минулий період, яка, в даному випадку, ще є не перерахованою.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що правові підстави для зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від суми його грошового забезпечення відсутні, оскільки такий відсоток станом на момент призначення позивачу пенсії не визначався Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та не був застосований, а тому з метою належного способу захисту прав позивача необхідно визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 75% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 75% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, та правильно відмовив у решті позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі № 140/392/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя	 	О. І. Мікула 	
Судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 24 січня 2020 року