УХВАЛА

30 січня 2020 року
м. Київ
справа №804/4449/18
адміністративне провадження №К/9901/2597/20

Верховний Суд у складі судді - доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі № 804/4449/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2018 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якому просила  зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», в розмірі визначеному положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20.02.2018 року і у подальшому, щомісячно, довічно.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у задоволені позову відмовлено.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.11.2018 апеляційну скаргу повернуто заявнику без розгляду.
Постановою Верховного Суду від 28.10.2019 касаційну скаргу позивачки задоволено, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.11.2018 скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржниці надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали, шляхом сплати судового збору, надання до суду оригіналу повернутої апеляційної скарги та копії апеляційної скарги у відповідності до кількості осіб, які беруть участь у справ.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 апеляційну скаргу повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки  позивачка не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
30.01.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідачки, надіслана 15.01.2020, в якій скаржниця просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України від 08.07.2011№ 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).
Розглянувши клопотання скаржниці про звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Частиною першою статті 8 Закону № 3674-VI передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.
Суд звертає увагу, що Законом №3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.
Суд враховує, що Закон №3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).
Клопотання позиваки про звільнення від сплати судового збору мотивовано тим, що єдиним джерелом доходу за 2019 рік є компенсація за надання соціальної послуги громадянину похилого віку. На підтвердження вказаної інформації скаржницею надано копію довідки Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально Міської районної у місті Ради від 03.01.2020.
Водночас надані відомості не містять інформації про доходи позивачки за весь рік, що передував року подання касаційної скарги, тобто з 01.01.2019 по 31.12.2019. 
Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік та довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.
Скаржниця також просить врахувати, що вона звільнена від сплати судового збору ухвалою Верховного Суду від 18.12.2018. 
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень та КП "Діловодство спеціалізованого суду", скаржниця під час звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.01.2018 у цій справі (касаційне провадження №К/9901/67661/18) ухвалою Верховного Суду від 18.12.2018 була звільнена від сплати судового збору, проте, за подання саме цієї касаційної скарги. 
Тому, звільнення особи від сплати судового збору за подання заяви чи скарги в межах однієї справи (провадження) не призводить до автоматичного звільнення такої особи від сплати судового збору за подання інших заяв чи скарг.
Окрім того, вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору здійснюється судом з врахуванням обставин, в тому числі щодо майнового стану особи, які існують станом на момент подання відповідної заяви чи скарги. 
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання слід відмовити.
При визначенні розміру судового збору суд зазначає, що позивачка звернулась до суду у 2019 році, заявила вимогу немайнового характеру.
В порядку передбаченому підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №  3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 - 1 921,00 грн.
Отже, ставка, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви становила 768,40 грн (1  921,00 грн х 0,4), а відтак скаржник під час звернення до суду касаційної інстанції повинен сплатити судовий збір у розмірі 1  536,80  грн (768,40 грн х 200%).
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.
Відповідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1  536,80  грн за такими реквізитами: Отримувач коштів УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007 Код класифікації доходів бюджету 22030102 Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055) Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
У разі невиконання вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута скаржнику в порядку, встановленому статтею 169 КАС України.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі № 804/4449/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати скаржниці строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання документа про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати з наданням відповідних доказів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                             C.М. Чиркін