Номер провадження: 22-ц/813/2193/20 
Номер справи місцевого суду: 522/11904/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О. М., С. О. Погорєлової,
за участю секретаря - Віцько А. І.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
представник позивача: ОСОБА_2 ,
представник відповідача: Іщенко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Комунальне підприємство « Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконної та скасування державної реєстрації, скасування запису та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

30.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради, третя особа ОСОБА_4 , згідно якого просила: визнати незаконною та скасувати проведену державним реєстратором Антоненко О.С. реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» реєстрацію №35392054 від 26.05.2016 року за ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №35392054 від 26.05.2016 року та зобов`язати ОСОБА_3 отримати від ОСОБА_1 грошові кошти у рахунок повернення боргу за договором позики грошей від 20.07.2016 року у розмірі 1 356 800 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 20.07.2016 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого вона отримала від відповідача грошові кошти у розмірі 1 475 000 грн., сторони домовились, що позивач повинен повернути зазначену суму коштів до 20.01.2017 року. На забезпечення договору позики між сторонами 25.07.2016 року було укладено іпотечний договір, за яким предметом іпотеки виступила належна позивачу квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач посилалась на те, що протягом липня-грудня 2016 року вона частково погашала борг відповідно до договору позики, у наприкінці грудня вона захворіла та домовилась із відповідачем про відстрочку сплати боргу. Наприкінці травня вона отримала від відповідача листа з вимогою про те, що їй необхідно знятись з реєстрації з спірної квартири у зв`язку з тим, що відповідач задовольнив своє право вимоги шляхом реєстрації права власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Між тим, вказану реєстрацію право власності за відповідачем позивач вважала незаконною та такою, що здійснена з порушення законодавства та умов іпотечного договору, а саме не надіслання відповідачем передбаченої п.11 договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.07.2017 року письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Та в порушенні вимог Закону України «Про іпотеку» та договору про задоволення вимог іпотекодержателя з позивачем не було погоджено ціну предмета іпотеки, не було зроблено оцінки предмета іпотеки. Також, посилалась на те, що вона неодноразово намагалась повернути позичені гроші відповідачу, проте останній вважає, що сума боргу зросла. За вказаних обставин звернулась до суду з дійсним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1  відмовлено у повному обсязі.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавство та умови Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.07.2016 року та вручено 25.01.2017 року позивачці особисто під розпис заяву-попередження, згідно якої сповіщено про порушення умов договору позики та заявлено вимогу про повернення позики на протязі 30 днів. Також попереджено Позичальника, що у разі неповернення позики з боку кредитора буде звернено стягнення на предмет іпотеки, зазначений вище, про що приватним нотаріусом складено відповідне свідоцтво від 26.05.2017 року (а.с.61-62, 64). Отримання даного листа-попередження також підтвердила в судовому засіданні позивачка.
Підстава позову ОСОБА_1 про те, що її не було направлено іпотекодержателем в установленому порядку письмову вимогу про усунення порушень, не знайшла свого належного підтвердження та спростована за розглядом справи. 
Також, суд вказав, що момент здійснення реєстраційної дії (реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем) на замовлення відповідача - ОСОБА_3 16 травня 2017 року ПП «Брокбізнесконслат» було складено звіт про незалежну оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з: трьох житлових кімнат, житловою площею 54,7 кв. м., загальною площею 82,6 кв.м.
Зазначеним підтверджується, що відповідачем було дотримано умови п.10 Договору, згідно якого іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, та спростовує підставу позову ОСОБА_1 з приводу того, що з нею не було узгоджено ціну предмета іпотеки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1  обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково посилався на дотримання процедури перереєстрації права власності, не перевіривши доводи про те, позивач мав намір виконати забезпечене іпотекою зобов`язання, не надав оцінки доводам про те, що відповідач ухилявся від прийняття виконання, навмисно збільшуючи розмір заборгованості саме з метою заволодіння квартирою, а не отримання тих грошових коштів, на отримання яких він мав право. 
Суд також не надав оцінки тому факту, що відповідач ОСОБА_3 не погоджував з позивачем вартість предмета іпотеки, чим порушив вимоги норми ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та порушив норми процесуального права тим, що не надав оцінки висновку судового експерта про дійсну вартість спірної квартири. 
Також  ОСОБА_1  вважає помилковим висновок суду про дотримання позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки заява-попередження, отримана нею, не відповідає вимогам іпотечного договору.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року - скасувати та постановите нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги при цьому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції було постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Інші сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили заяв та клопотань суду не надавали.
У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.
При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалами від 10 квітня 2019 року провадження по вказаній цивільній справі було відкрито та призначено до розгляду.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.04.2019 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Комунальне підприємство « Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконної та скасування державної реєстрації, скасування запису та зобов`язання вчинити певні дії було призначено до розгляду.
Розпорядженням № 5420 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.
Ухвалою від 21 листопада 2019 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.
Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 20 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого позивачка отримала від відповідача кошти на суму 1 475 000 грн., що в еквіваленті становило 59 000 дол. США. Сторони домовились, що позивач повинен повернути зазначену суму коштів до 20.01.2017 року.
Договір було посвідчено 20 липня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 1638.
20 липня 2016 року між відповідачем - іпотекодержателем за договором та ОСОБА_1 - іпотекодавцем за договором був укладений Іпотечний договір (без випуску заставної), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 1639.
Відповідно до умов даного договору позивачка передала у іпотеку Іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з: трьох житлових кімнат, житловою площею 54,7 кв. м., загальною площею 82,6 кв.м.
Також, 20 липня 2016 року між сторонами був укладений Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 1641. 
Вказані договори є дійсними та не скасованими. 
У подальшому, ОСОБА_3 зареєстрував та набув право власності на нерухоме майно спірну квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на № 89277106 від 12.06.2017 року (а.с.28).
Державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстрація права власності за ОСОБА_3 на вказану квартиру) було здійснено державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Антоненко О.С. 26.05.2017 року (рішення індексний номер 35392054).
Також судом встановлено, що на розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа № 522/10656/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2017 року позов було задоволено та вирішено усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без надання їм іншого приміщення. Позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття їх з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання про стягнення судових витрат. 
Постановою апеляційного суду Одеської області від 28.03.2018 року було прийнято відмову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року та апеляційне провадження по вказаній справі закрито.
Суд вбачає, що позивачка не погоджується з такою реєстрацію права власності за відповідачем, посилаючись на те, що з нею не було погоджено ціну квартири та попередньо їй не направлялась письмова вимога про усунення порушення основного зобов`язання.
Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавство та умови Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.07.2016 року та вручено 25.01.2017 року позивачці особисто під розпис заяву-попередження, згідно якої сповіщено про порушення умов договору позики та заявлено вимогу про повернення позики на протязі 30 днів. Також попереджено позичальника, що у разі неповернення позики з боку кредитора буде звернено стягнення на предмет іпотеки, зазначений вище, про що у приватним нотаріусом складено відповідне свідоцтво від 26.05.2017 року (а.с.61-62, 64). Отримання даного листа-попередження також підтвердила в судовому засіданні позивачка.
Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.
За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).
Постановою Великої палати Верховного суду від 20.03.2019 р. №306/2053/16-ц викладено правовий висновок щодо застосування матеріальних норм права при зверненні стягнення на майно іпотекодавця в позасудовому порядку, а саме зазначено що обов`язковою умовою для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку є: наявність доказу вручення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки; наявність оцінки про розмір вартості майна на момент звернення стягнення; погодження оцінки предмету іпотеки з Іпотекодавцем.
Пунктом 6.2.6 Договору іпотеки, сторони чітко визначили, що вимога Іпотекодержателя про усунення порушення вважається надісланою Іпотекодавцю належним чином, якщо вона була вручена особисто під розпис Іпотекодавцю, або надіслана поштою цінним листом за місцем проживання Іпотекодавця.
Аналогічний порядок вручення вимоги про Іпотекодержателя про усунення порушення також визначено п. 11 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №1641.
За результатами перегляду вказаної цивільної справи встановлено, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавство та умови Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.07.2016 року та вручено 25.01.2017 року позивачці особисто під розпис заяву-попередження, згідно якої сповіщено про порушення умов договору позики та заявлено вимогу про повернення позики на протязі 30 днів. Також попереджено Позичальника, що у разі неповернення позики з боку кредитора буде звернено стягнення на предмет іпотеки, зазначений вище, про що у приватним нотаріусом складено відповідне свідоцтво від 26.05.2017 року (а.с.61-62, 64). 
Доводи скарги, наведені на спростування цих обставин належними і допустимим доказами не підтверджені.
Також, суд вбачає, що момент здійснення реєстраційної дії (реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем) на замовлення відповідача - ОСОБА_3 16 травня 2017 року ПП «Брокбізнесконслат» було складено звіт про незалежну оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з: трьох житлових кімнат, житловою площею 54,7 кв. м., загальною площею 82,6 кв.м..
За таких обставин колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було дотримано умови п.10 Договору, згідно якого іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, та спростовує підставу позову ОСОБА_1 з приводу того, що з нею не було узгоджено ціну предмета іпотеки.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо відмови у задоволенні позову не спростовують.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст11 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення) та ст.13 діючої редакції ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).
Оскільки колегія суддів відхилила апеляційну скаргу, судові витрати ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3  Комунальне підприємство « Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради, третя особа -  ОСОБА_4 , про визнання незаконної та скасування державної реєстрації, скасування запису та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 24.02.2020 року.

Головуючий:                                                                        О. В. Князюк

Судді:                                                                  С. О. Погорєлова

                                                                               О. М. Таварткіладзе