Постанова
Іменем України                                       
 
22 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 149/167/19
провадження № 61-18484св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Гулька Б. І., Воробйової І. А., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,       
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Петриківська сільська рада Хмільницького району Вінницької області,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду          у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,              від 12 вересня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст заяви
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід -      ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), розміром 3,97 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 були: його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_5 , після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), розміром 3,97 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яку він успадкував після смерті ОСОБА_3 .
На момент смерті її батька вона була малолітньою особою і проживала разом з ним, відтак прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її баба - ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 4,00 га, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району.
Зазначала, що вона є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та після смерті баби ОСОБА_4 шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном, однак позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Крім того, у актовому записі про народження її батька ОСОБА_5 відсутні відомості про ОСОБА_3 , як його батька.
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факти того, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після ОСОБА_3 , факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5 та визнати за нею право на спадкове майно.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Гончарук - Аліфанової О. Ю. від 08 лютого 2019 року позов                ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт того, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , який помер                  ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай), розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка знаходиться на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0327611, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкового майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право приватної власності на земельну ділянку площею 4,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Петриківської сільської ради Хмільницького району та належала померлій ОСОБА_4 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкового майна (спадкування за правом представлення) ОСОБА_4 , яка померла                ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела, що її батько набув право на спадщину, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому після його смерті позивач, як спадкоємець першої черги, має законне право на прийняття спадщини. При цьому відповідач визнав позов і задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства України та не порушує прав та інтересів третіх осіб.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців померлої ОСОБА_4 , не перевірив наявності чи відсутності заповіту. Ця справа може бути вирішена по суті лише за участю всіх спадкоємців, що претендують на спадщину, а суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень заміни сторони або залучення до участі у справі інших осіб.
Також суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не зверталась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і, відповідно, нотаріус не відмовляв їй у оформленні права на спадщину, то у даному випадку звернення із даним позовом до суду є передчасним.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , не врахував, що останній не приймав спадщину за заповітом після смерті своєї матері - ОСОБА_4 , а також не прийняв спадщину за законом, оскільки не проживав зі спадкодавцем на час її смерті, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішенням суду першої інстанції порушені права ОСОБА_2 .
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду  без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), площею 3,97 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району, вартістю 155 120,69 грн.
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батька позивача - ОСОБА_5 .
 
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,00 га, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району, вартістю 155 120,69 грн. 
 
Згідно із довідкою Петриківської сільської ради Хмільницького району № 14 від 11 січня 2019 року ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР, а також ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті                   ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (за правом представлення), оскільки на момент відкриття спадщини була неповнолітньою та продовжила володіти та управляти майном, відтак вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до частини четвертої та п`ятої  статті1268 ЦК України.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
 
До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).
 
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ).
 
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказала відповідачем Петриківську сільську раду Хмільницького району Вінницької області та, як на підставу позову посилалася на відсутність у неї правовстановлюючого документа на землю.
 
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
 
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
 
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
 
Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або відмова у видачі такого свідоцтва.
 
Відомостей про вчинення таких дій позивачем суду не надано та матеріали справи їх не містять.
 
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце і час відкриття спадщини; наявність чи відсутність заповіту спадкодавця; коло спадкоємців, які мають право на спадщину за заповітом чи за законом у порядку черговості; коло спадкоємців, які у передбачений законом спосіб прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна.
 
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є братами, а їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 14 червня 2019 року № 291 та витягом з погосподарської книги НОМЕР_1 села Подорожня Хмільницького району Вінницької області.
 
Згідно із складеним ОСОБА_4 заповітом від 18 лютого 2002 року все належне їй майно вона заповіла ОСОБА_2 .
 
Рішення суду є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб, а також у випадках, коли висновки суду при захисті порушених прав учасників справи безпосередньо впливають (порушують) на права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.
 
У таких випадках рішення суду порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, правильно встановив характер спірних правовідносин та визначив норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги й те, що ОСОБА_2 не залучено до участі             у справі як відповідача, а суд апеляційної інстанції на стадії перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку позбавлений такої процесуальної можливості, обґрунтовано відмовив у позові. При цьому дійшов правильного висновку про те, що вирішення питання про визнання права на спадкове майно пов`язане з правами ОСОБА_2 .
 
Посилання позивача на те, що незалучення ОСОБА_2 до участі у справі як співвідповідача ніяким чином не впливає на його права та обов`язки є необґрунтованими, з огляду на те, що згідно з заповітом спадкодавець ОСОБА_4 заповіла своє майно ОСОБА_2 , а тому вирішення цього спору стосується прав останнього.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком апеляційного суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
 
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну  скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	Б. І. Гулько     І. А. Воробйова     Г. В. Кривцова     Р. А. Лідовець