Ухвала
 
16 січня 2020 року
м. Київ       
Справа №158/803/14-к
Провадження № 51-1952ск18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів:                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу виправданого ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року щодо нього,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 .
Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Разом з цим, ОСОБА_4 не зазначає, у чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони захисту, в порушення ст. 419 КПК України, суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.                                        
Разом тим, касаційна скарга взагалі не містить прохальної частини із зазначенням вимог, як це визначено ст. 436 КПК України.
Усуваючи недоліки в цій частині, ОСОБА_4 необхідно врахувати, що у разі порушення вимоги щодо зміни чи скасування ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року, за приписами ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги потрібно долучити копію цієї ухвали. 
Також, ОСОБА_4 до касаційної скарги не долучено її копій з додатками в кількості необхідній для надіслання всім учасникам судового провадження, як це передбачено ч. 6 ст. 427 КПК України.
Так, до касаційної скарги долучено одну її копію без відповідної кількості додатків. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 .
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу виправданого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу виправданого  ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                            
Судді:
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                  ОСОБА_3