У Х В А Л А        
 
29 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 635/5103/19
провадження № 61-1373ск20  
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на  рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року та постанову Харківськогоапеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справіза позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
встановив:
У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»          (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 127 917, 35 грн за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2013 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 1 435, 36 грн, заборгованості за процентами -        121 384, 61 грн, заборгованості за пенею та комісією за період з 30 жовтня        2013 року по 31 грудня 2018 року - 5 097, 38 грн, та 1 921 грн судових витрат.
Позов мотивований тим, що 30 жовтня 2013 року між АТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді підписаної відповідачем Заяви № б/н, згідно якої він отримав кредит у розмірі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом         з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом ОСОБА_1    у заяві. Згідно вказаних «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт надає свою згоду на можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за рішенням банку в односторонньому порядку, так як і розмір відсоткової ставки за кредитом, а також власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів       в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту та погашати заборгованість. Крім того, банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на       31 травня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 128 417, 35 грн, від погашення якої він ухиляється, між тим, позивач визначив суму до стягнення           у розмірі 127 917, 35 грн.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня          2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від    24 грудня 2019 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2013 року у розмірі 1 435, 36 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 21, 47 грн, а всього 1 456, 83 грн.  В задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом - 121 384, 61 грн, заборгованості за пенею та комісією - 5 597, 38 грн за кредитним договором від 30 жовтня 2013 року відмовлено.
У січні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2019 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, в якій просило скасувати оскаржувані рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції у цій частині, в іншій частині - залишити без змін.
 
Необхідність розгляду справи в касаційному порядку АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтувало тим, що дана справа є малозначною, проте вона оскаржується           з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті    389 ЦПК України. 
 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами не взято до уваги постанову Верховного Суду, зокрема від 19 вересня 2019 року у справі № 127/7543/17, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк»  зазначає, що справа має для банку виняткове значення, оскільки невиконання чи несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банку, що перешкоджає його стабільній роботі, обмежує права та порушує майнові інтереси.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.
 
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 127 917, 35 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн x 100 = 210 200 грн).
 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
 
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у судовому рішенні Верховного Суду, на якепосилається заявник, встановлені обставини, які не            є тотожними обставинам, встановленим судами в цій справі, а тому викладені        в цьомусудовому рішеннівисновки не підлягають беззастережному застосуванню у цій справі.
 
Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судові рішення у цій справі перешкоджають роботі банку, обмежують його права та порушують майнові інтереси, без надання відповідних доказів на підтвердження цих обставин не свідчать про наявність виняткового значення справи для АТ КБ «ПриватБанк».
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка          є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження              у справі слід відмовити.
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)              у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на  рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року та постанову Харківськогоапеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справіза позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 М. Ю. Тітов